Émile Reuter
![]() ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||
Biografia | |||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Naixement | 2 agost 1874 ![]() Bofferdange (Luxemburg) ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
Mort | 14 febrer 1973 ![]() Ciutat de Luxemburg ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
13è Primer ministre de Luxemburg | |||||||||||||||||||||||||||||
28 de setembre de 1918 – 20 de març de 1925 | |||||||||||||||||||||||||||||
Ministre d'Afers Exteriors | |||||||||||||||||||||||||||||
1918 – 1925 | |||||||||||||||||||||||||||||
President de la Cambra de Diputats | |||||||||||||||||||||||||||||
1926 – 20 d'octubre de 1944 | |||||||||||||||||||||||||||||
← René Blum Nicolas Wirtgen → | |||||||||||||||||||||||||||||
1945 – 5 de març de 1959 | |||||||||||||||||||||||||||||
← Nicolas Wirtgen | |||||||||||||||||||||||||||||
President del Partit Popular Social Cristià | |||||||||||||||||||||||||||||
1945 – 1964 | |||||||||||||||||||||||||||||
← Nou càrrec Tony Biever → | |||||||||||||||||||||||||||||
Dades personals | |||||||||||||||||||||||||||||
Nacionalitat | Luxemburguesa | ||||||||||||||||||||||||||||
Religió | Catòlic Romà | ||||||||||||||||||||||||||||
Formació | Ateneu de Luxemburg ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
Activitat | |||||||||||||||||||||||||||||
Ocupació | polític | ||||||||||||||||||||||||||||
Partit | Partit de la Dreta | ||||||||||||||||||||||||||||
Premis
| |||||||||||||||||||||||||||||
Llista
|
Émile Reuter (Ciutat de Luxemburg, 2 de juny de 1874 - Ciutat de Luxemburg, 14 de febrer de 1973) fou un polític i jurista luxemburguès, Primer Ministre de Luxemburg del 1918 al 1925.
Després d'acabar l'escola el 1893 en l'Ateneu de Luxemburg, Émile Reuter va estudiar dret a Estrasburg, Nancy i París entre 1894 i 1898. El 1903 es va convertir en president de l'Associació popular catòlica i el 1911 va ser escollit membre de la Cambra de Diputats. El 1914 va ser membre fundador del Partit de la Dreta. Una mica abans del final de la Primera Guerra Mundial, el 28 de setembre de 1918 Reuter es va convertir en primer ministre i Ministre d'Afers Exteriors i de l'Interior. El 1925 es va produir una crisi al govern quan la Cambra va rebutjar les propostes del govern per amalgamar les companyies ferroviàries Guillaume-Luxembourg i Prince-Henri sota la direcció belga, per aquesta causa el Gabinet Reuter va dimitir. Des de 1926 fins a 1959 -a part dels anys de guerra- va ser president de la Cambra de Diputats. Fins a 1964 va ser també el primer president del Partit Popular Social Cristià (CSV), fundat el 1944. El 1957 es va convertir en ambaixador de Luxemburg davant la Santa Seu.
Referències
- Dostert, Paul. Emile Reuter 1874-1973 a 400 Joer Kolléisch, Band II. Luxemburg: Saint Paul, 2003, p. 327-328. ISBN 2-87963-419-9.