Ballant neix l'amor
You Were Never Lovelier | |
---|---|
Fitxa | |
Direcció | William A. Seiter |
Protagonistes | Fred Astaire Rita Hayworth |
Director artístic | Lionel Banks i Rudolph Sternad |
Producció | Louis F. Edelman |
Guió | Michael Fessier Esnest Pagano Delmer Daves a partir d'una història de Carlos A. Olivari i Sixto Pondal Ríos |
Música | Leigh Harline |
Fotografia | Ted Tetzlaff |
Muntatge | William A. Lyon |
Vestuari | Irene |
Productora | Columbia Pictures |
Distribuïdor | Netflix ![]() |
Dades i xifres | |
País d'origen | Estats Units |
Estrena | 1942 |
Durada | 97 minuts |
Idioma original | anglès |
Versió en català | ![]() |
Color | en blanc i negre ![]() |
Descripció | |
Gènere | comèdia romàntica i cinema musical ![]() |
Lloc de la narració | Argentina ![]() |
Premis i nominacions | |
Nominacions | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Ballant neix l'amor[1] -títol original You Were Never Lovelier- és una pel·lícula musical estatunidenca dirigida per William A. Seiter, estrenada el 1942. Ha estat doblada al català. L'èxit de la primera pel·lícula del duo Rita Hayworth/Fred Astaire, You'll Never Get Rich, és tal que molt de pressa la parella roda un nou film.[2]
Després d'haver participat en «l'esforç de guerra»[3] amb L'amor ve ballant[4] que tractava com a fons la vida d'un camp militar, la Columbia va explotar un altre tema de moda en aquest començament dels anys quaranta, les fantasies sud-americanes.[5] Els mercats importants del cinema europeu estan tancats per a Hollywood a causa de la guerra.[6] En recerca de nous mercats, els productors del cinema americà es giraran cap a la política panamericana,[5] dita «Política de bon veïnatge» del president Roosevelt.[7] Pel·lícules com Down Argentine Way, That Night in Rio o Week-End in Havana, formen part d'aquesta vena amb la «bomba brasilera» Carmen Miranda com a símbol,[5] tot guarnit de noves modes musicals, la rumba cuban i la samba.[7]
Els dos intèrprets de L'Amor ve ballant , encantats de la seva primera col·laboració,[2] es trobaran doncs en una atmosfera sud-americana amb Xavier Cugat com a director d'orquestra que proveirà el trumfo musical exòtic.< br/>La Columbia assigna els mateixos guionistes a qui s'afegeix Delmer Daves[8] que passarà a la realització l'any següent amb ‘'Destination Tokio; Jerome Kern i Johnny Mercer (lletrista) reemplacen Cole Porter a la part musical.
De la col·laboració Astaire/Hayworth, l'ajudant de direcció de la pel·lícula Earl Bellamy testimoniarà: «Rita Hayworth estava molt ansiosa quan ha començat a treballar amb Fred Astaire. Era tan perfeccionista. Però Fred sabia ajudar-la a calmar-se. Així que se'ls veia, un es deia que havien ballat junts tota la seva vida.»[9]
Per a Fred Astaire el rodatge d'aquesta pel·lícula continuarà sent un excel·lent record i dirà fins i tot: «Amb Rita Hayworth, m'he sentit amb ales: mai no havia ballat tan intensament. Cal dir que ens hem entrenat durant cinc setmanes a raó de vuit hores de treball per dia.»'[10]
Argument
A l'Argentina, Buenos Aires, el ballarí Robert Davis, a la recerca d'una feina, es presenta al propietari d'un cabaret Eduardo Acuna que, ocupat, es nega a rebre'l. Eduardo està preocupat per la seva filla, Maria, qui per desesperació de la seva família no vol casar-se. El seu pare imagina llavors un estratagema per fer-la canviar d'opinió. Envia flors i cartes d'amor a la seva filla on que fa creure que venen d'un admirador desconegut. Per circumstàncies, Maria és persuadida d'haver trobat el seu «desconegut» en la persona de Robert Davis i el presenta a la seva família. Acuna s'adona del seu error i per desfer-se de Robert, li ofereix un contracte a condició de fer-se odiar per Maria. Però Robert està ja enamorat de Maria i li costa doblegar-se a les exigències del pare. Eduardo és descobert per la seva dona a punt d'escriure una carta d'amor i creu que escriu a la seva amant. Robert reconeix llavors el subterfugi i profundament ferida, Maria jura no tornar-lo a veure més. Però Robert seguint els somnis de la noia el traurà, com en els contes de fades, sobre un cavall blanc.[11]
Repartiment
- Fred Astaire: Robert Davis
- Rita Hayworth: Maria Acuna
- Adolphe Menjou: Eduardo Acuna
- Leslie Brooks: Cécy Acuna
- Adele Mara: Lita Acuna
- Isobel Elsom: Maria Castro
- Gus Shilling: Fernando
- Kathleen Howard: L'àvia Acuna
- Douglas Leavitt: Juan Castro
- i l'orquestra de Xavier Cugat
Números musicals
- ‘‘Chiu Chiu ‘‘
Una samba interpretada per Xavier Cugat i la seva orquestra. Cantat i ballat per Lina Romay.
Música i lletra de Nicanor Molinare. - ‘‘Audition Dance ‘‘
Xavier Cugat i la seva orquestra, ballat per Fred Astaire.
La música és una col·lecció de temes. - ‘‘ Dearly Beloved ‘‘
Xavier Cugat i la seva orquestra, cantada per Fred Astaire. Represa per Rita Hayworth en ball i cant.[12]
Una balada de Jerome Kern (cançó) i Johnny Mercer (lletra), els compositors han estat nominats per l'Oscar a la millor cançó original el 1943.[13] - ‘‘ I'm Old Fashioned ‘‘
Numero cantat i ballat per Fred Astaire i Rita Hayworth.
Música de Jerome Kern i lletra de Johnny Mercer. - ‘‘ The Shorty George ‘‘
Número cantat i ballat per Fred Astaire i Rita Hayworth.
Música de Jerome Kern i lletra de Johnny Mercer, Arranjament per Lyle 'Spud' Murphy. - “You Were Never Lovelier ”
Xavier Cugat i la seva orquestra, cantada per Fred Astaire. Número ballat i cantat per Fred Astaire i Rita Hayworth.
Melodia de Jerome Kern i Johnny Mercer. - ‘‘ These Orchids ‘‘
Xavier Cugat i la seva orquestra.
Música de Jerome Kern i lletra de Johnny Mercer. - “Wedding in the Spring”
Xavier Cugat i la seva orquestra.
Nominacions
- 1943: Oscar a la millor banda sonora per Leigh Harline
- 1943: Oscar a la millor cançó original per Jerome Kern (musica) i Johnny Mercer (lletra) per la cançó "Dearly Beloved"
- 1943: Oscar a la millor edició de so per John P. Livadary
Referències
- ↑ esadir.cat. Ballant neix l'amor. esadir.cat.
- ↑ 2,0 2,1 Rita Hayworth - Edicions Nocturn ISBN 2-84907-109-9
- ↑ Des de 1941, una ona de patriotisme americà amara les produccions cinematogràfiques americanes que reflecteixen la situació de guerra a Europa. Hollywood, Comèdies musicals ‘ Ted Sennett ‘ Fernand Nathan editor, París, 1986 ISBN 2-09-290-548-1, pàg. 175.
- ↑ Fred Astaire Gilles Cebe Éditions Henri Veyrier ISBN 2-85199-244-9
- ↑ 5,0 5,1 5,2 Le Cinéma Grande histoire illustrée du 7e art. Volume 3. Éditions Atlas, p. 623
- ↑ Encyclopédie alfa del cinema - Volum 11 - Éditions Grammont s. Té. - Alfa Edicions, pàg. 100.
- ↑ 7,0 7,1 Hollywood, Comèdies musicals – Ted Sennett – Fernand Nathan éditeur, Paris, 1986 ISBN 2-09-290-548-1, p. 171.
- ↑ Fred Astaire Gilles Cebe, pàg. 140.
- ↑ Rita Hayworth - Barbara Leaming - Ramsay Poche Cinéma, 2008 ISBN 978-2-84114-926-1, pàg. 78.
- ↑ Paris Partit -M2533-1983-29 maig 1987
- ↑ «You Were Never Lovelier» (en anglès). The New York Times.
- ↑ Rita Hayworth és doblada per al cant per Nan Wynn.
- ↑ Imdb