Bille
| ||||
Tipus | Riu ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Inici | ||||
Cota inicial | 65 m | |||
Entitat territorial administrativa | Hamburg (Alemanya), Districte del Ducat de Lauenburg (Alemanya) i Stormarn (Alemanya) ![]() | |||
Localització | Prop de Linnau a Alemanya | |||
Final | ||||
Cota final | 2 m | |||
Entitat territorial administrativa | Ludwigslust-Parchim (Alemanya) ![]() | |||
Localització | L'Elba a Hammerbrook (Hamburg) | |||
Desembocadura | Elba ![]() | |||
| ||||
Afluent | Schwarze Au (en) ![]() ![]() | |||
Conca hidrogràfica | conca de l'Elba ![]() | |||
Dades i xifres | ||||
Altitud | 5 m ![]() | |||
Mida | 65 (![]() | |||
Travessa | Estats de Slesvig-Holstein i Hamburg a Alemanya | |||
Superfície de conca hidrogràfica | 506,4 km² ![]() | |||
El Bille (pronuncia bil·le) és un riu d'Alemanya que neix a Linnau a l'estat de Slesvig-Holstein i que desemboca a l'Elba a la frontera entre els barris d'Hammerbrook i de Rothenburgsort a l'estat d'Hamburg. El primer port medieval d'Hamburg va construir-se a prop de la confluència d'aleshores amb l'Elba.[1] Després, l'home va desplaçar la desembocadura una mica més a l'est, vers el port Billhafen.
El nom i els variants antics (Billa, Bilna, Bilne, Byllia, Billena…) són d'origen eslau. Significa "aigua blanc"[2] doncs té el mateix significat que l'Elba. El riu va donar el seu nom a diversos llocs al seu marge: Billstedt (vila del Bil·le), Billwerder (illa del…), Billbrook (prat pantanós del…), Billhorn (bosc del…), Billhafen (port del…).
Geografia
- El Bille superior i llarg amont de Bergedorf
- El Bille mitjà “renaixent” avall de Bergedorf
- Una darrera fàbrica al Billekanal
La conca del riu es divideix en tres parts: el Bille superior (de la font fins a Bergedorf), el Bille mitjà (de Bergedorf fins a la desembocadura del Steinbek) i el Bille inferior d'allà fins als seu aiguabarreig amb l'Elba.[3] El Bille superior és un petit rierol estret que va crear-se per l'aigua fosa de les glaceres a la fi del Plistocè, a l'entrada de Bergedorf, des de l'aiguabarreigs amb el Forstgraben s'eixampla molt a causa del pantà de molí i el fossats del castell que van construir-se el 1208 sota el regne de Valdemar II de Dinamarca. El molí d'aigua va funcionar fins al 1939.
Després de l'annexió de Bergedorf per la lliga hanseàtica del 1420, la desviació de les seves aigües vers l'Schleusengraben per a crear un port, va fer que avall d'aquesta ciutat, el riu ha de recomençar des de zero. S'alimenta de l'aigua de pluja de la ciutat i del Kampbille un braç que connecta'l amb l'Schleusengraben al lloc dit Heckkaten una mica al sud de Bergedorf. Rep l'aigua de desguas del pòlder de Billwerder, els afluents Steinbek i Schleemer Bach i enllà del Gelbe Brücke (pont grog) torna a ésser navegable. El port interior al Bille inferior i els canals (Billekanal, Bullenhuser Kanal, Bilbrookkanal, Tiefstackkanal…) van perdre el seu paper pel transport. Tot i romandre una zona industrial, només queden unes poques fàbriques que utilitzen la via aquàtica.
Afluents i efluents
- Haken
- Oberhafen
- Schleusenkanal
- Hochwasserbassin
- Rückerskanal
- Billekanal
- Bullenhuser Kanal
- Tiefstackkanal
- Steinbrookgraben
- Steinbek o Glinder Au
- Bornbek
- Bornmühlenbach
- Ladenbek
- Kampbille
- Schleusengraben
- Forstgraben
- Trittauer Mühlenbach
- Amelungsbek
- Corbek
- Schwarzer Au
Llocs d'interès
Edificis
- El molí Grander Mühle
- El Castell de Reinbek
- El Castell de Bergedorf
- El port antic Serrahn
Reserves naturals
- Vall del Bille a Reinbek
- Boberger Niederung a Hamburg
- Font del Bille a Lankau
- Poc després de la “segona” font a Bergedorf
- Confluència amb el Kampbille
-
- La resclosa Brandshofer Schleuse a la qual el riu desemboca via el port Billhafen a l'Elba
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- ↑ Josef Nyáry, Bille - Kontrast zwischen Natur und Industrie, Hamburger Abendblatt, Hamburg, 16 d'august de 2006(traducció: El Bille: contraste entre natura i indústria), (alemany)
- ↑ Astrid Albrecht, Die Bille, Hamburg, Ajuntament d'Hamburg, Servei del medi ambient, 1999/2000
- ↑ Astrid Albrecht, ibidem