Camp Olímpic de Tir amb Arc
![]() |
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
Enric Miralles i Moya
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
![]() | |
41° 25′ 38″ N, 2° 08′ 47″ E / 41.42734912°N,2.14648856°E / 41.42734912; 2.14648856 |
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
El Camp Olímpic de Tir amb arc fou una instal·lació esportiva temporal construïda per a la realització de les proves de tir amb arc durant la celebració dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 a la ciutat de Barcelona l'any 1992.[1]
Es trobava instal·lat en un solar sobre la Ronda de Dalt, prop del Pavelló de la Vall d'Hebron, en el districte d'Horta-Guinardó de la ciutat comtal. L'edifici de tir amb arc, obra d'Enric Miralles i Moya i Carme Pinós i Desplat va rebre el Premi Ciutat de Barcelona d’arquitectura i urbanisme el 1991, i en 2008 un dels dos pavellons de l'edifici, el de competició fou enderrocat per a construir el nou túnel de maniobres de la Línia 5 del metro de Barcelona arran de l'Esfondrament del Carmel, i no ha estat reconstruït posteriorment, tot i el compromís inicial de Gestió d'Infraestructures.[2]
El projecte que va romandre dret després dels Jocs Olímpics consisteix en dos camps de futbol, un camp de rugbi i una àrea de serveis annexa coneguda amb el nom de Complex Esportiu de la Teixonera.
Referències
- ↑ «El CEM La Teixonera - Vall d'Hebron, 25 anys després». Ajuntament de Barcelona, 07-11-2017. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
- ↑ Ribas Tur, Antoni. «L'edifici olímpic d'Enric Miralles i Carme Pinós, abandonat 'sine die'». Ara, 15-01-2021. [Consulta: 11 setembre 2022].