Cometa interestel·lar
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Hyakutake_Color.jpg/220px-Hyakutake_Color.jpg)
Un cometa interestel·lar és un cometa (o exocometa) situat a l'espai interestel·lar,[1] i no subjecte a la gravetat d'una estrella.[2] Encara que cap ha estat encara identificat de forma concloent, es van determinar que existeix: la dispersió gravitatòria dels planetes i els cometes que passen ha expulsat a molts objectes del núvol d'Oort del sistema solar, i la probabilitat de processos similars en els sistemes planetaris extrasolars suggereix l'existència d'una gran població de cossos cometaris a l'espai interestel·lar.[1] En l'actualitat, un cometa interestel·lar solament es pot detectar si passa pel sistema solar, i es distingeix d'un cometa del núvol d'Oort per la seva trajectòria fortament hiperbòlica (el que indicaria que no està gravitatòriament lligat al Sol).[2] S'han observat cometes amb trajectòries lleugerament hiperbòliques, però les trajectòries d'aquests cometes són prou consistents per haver estat copejats i trets del núvol d'Oort i no indiquen un origen a l'espai interestel·lar.
Els models actuals de formació del núvol d'Oort indiquen que són expulsats a l'espai interestel·lar més cometes dels quals es mantenen en el núvol d'Oort, en una proporció de 3 a 100.[2] Altres simulacions suggereixen que un 90-99 % dels cometes són expulsats.[3] No hi ha cap raó per creure que els cometes que es van formar en altres sistemes estel·lars no serien escampats de manera similar.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4b/96P_20070403_000500_HI1A.png/220px-96P_20070403_000500_HI1A.png)
Si existeixen cometes interestel·lars, poden passar de tant en tant pel sistema solar interior.[1] S'apropen al sistema solar amb velocitats aleatòries, en la seva majoria de la regió de la constel·lació Hèrcules a causa que el sistema solar s'està movent en aquesta direcció.[4] «The fact that no comet with a speed greater than the Sun's escape velocity».[5] No obstant això s'han vist límits superiors a la seva densitat a l'espai interestel·lar. Un document de Torbett indica que la densitat és de no més de 1013 de cometes per parsec cúbic.[6] Altres anàlisis, de les dades de LINEAR, estableixen el límit superior en 4,5 ×10−4/ ua3, o 1012 de cometes per parsec cúbic.[2]
Un cometa interestel·lar podria, en rares ocasions, pot ser capturat en una òrbita heliocèntrica mentre que passa a través del sistema solar. Les simulacions per ordinador mostren que Júpiter és l'únic planeta prou massiu per a capturar-ne, i que es pot esperar que això es produeixi una vegada cada seixanta milions d'anys.[6] El cometa Machholz 1 és un possible exemple d'aquests cometes. Té una composició química atípica per als cometes en el sistema solar.[5]
1I/ʻOumuamua és, aparentment, un objecte interestel·lar que passa a través del sistema solar descobert en una òrbita altament hiperbòlica per Robert Weryk el 19 d'octubre de 2017 amb observacions fetes pel telescopi Pan-STARRS.[7] Es va canviar el nom a A/2017 O1 el 25 d'octubre de 2017, en imatges preses en el Very Large Telescope (VLT) al no trobar-se presencia de cabellera. Convertint-se en el primer cometa que es torna a designar com a asteroide.[8]
Vegeu també
Referències
- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 Valtonen, Mauri J.; Jia-Qing Zheng, Seppo Mikkola «Origin of oort cloud comets in the interstellar space». Celestial Mechanics and Dynamical Astronomy. Springer Netherlands, 54, 1-3, març 1992, pàg. 37?48. Arxivat de l'original el 2019-09-13. Bibcode: 1992CeMDA..54...37V. DOI: 10.1007/BF00049542 [Consulta: 30 desembre 2008]. Arxivat 2019-09-13 a Wayback Machine.
- ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 Francis, Paul J. «The Demographics of Long-Period Comets». The Astrophysical Journal, 635, 2, 20-12-2005, pàg. 1348?1361. Arxivat de l'original el 2019-12-16. arXiv: astre-ph/0509074. Bibcode: 2005ApJ...635.1348F. DOI: 10.1086/497684 [Consulta: 3 gener 2009]. Arxivat 2019-12-16 a Wayback Machine.
- ↑ Choi, Charles Q. «The Enduring Mysteries of Comets». Space.com, 24-12-2007. [Consulta: 30 desembre 2008].
- ↑ Elementary Astronomy. Oxford University Press, 1959, p. 150.
- ↑ 5,0 5,1 MacRobert, Alan «A Very Oddball Comet». Sky & Telescope, 02-12-2008 [Consulta: 26 març 2010]. Arxivat 2008-12-07 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-12-07. [Consulta: 26 novembre 2017].
- ↑ 6,0 6,1 Torbett, M. V. «Capture of 20 km/s approach velocity interstellar comets by three-bodi interactions in the planetary system». Astronomical Journal, 92, juliol 1986, pàg. 171?175. Bibcode: 1986AJ.....92..171T. DOI: 10.1086/114148.
- ↑ «Small Asteroid or Comet 'Visits' from Beyond the Solar System». NASA, 26-10-2017. [Consulta: 2 novembre 2017].
- ↑ «MPEC 2017-O183: A/2017 O1». International Astronomical Union, 25-10-2017. [Consulta: 2 novembre 2017]. (AK17O010)
Enllaços externs
- An Observational Upper Limit on the Interstellar Number Density of Asteroids and Comets (arXiv: 8 Feb 2017)