Daniel Innerarity
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | Bilbao (Biscaia) ![]() |
Formació | Universitat del País Basc |
Activitat | |
Ocupació | Filòsof i assagista |
Llengua | castellà |
Participà en | |
13 novembre 2019 | Petició pública a favor d'una negociació política sobre Catalunya |
11 juny 2018 | manifest «Renovar el pacte constitucional» ![]() |
Premis | |
![]() ![]() |
Daniel Innerarity Grau (Bilbao, 1959) és un filòsof i assagista basc. Catedràtic de Filosofia social i política de la Universitat de Saragossa, investigador de la Universitat del País Basc i director de l'Institut de Governança Democràtica.
Trajectòria
Innerarity ha reflexionat extensament sobre els aspectes culturals de les societats avançades i sobre l'actualitat política. Ha estat professor convidat en diverses universitats europees i americanes, recentment a la Universitat de la Sorbona (París I). Doctor en Filosofia, va ampliar estudis a Alemanya (com a becari de la Fundació Alexander von Humboldt), Suïssa i Itàlia.
La revista francesa Le Nouvel Observateur el va incloure l'any 2004 en una llista dels 25 grans pensadors del món i ha estat membre del Consell d'Universitats. A proposta del Senat espanyol, pertany a l'Acadèmia de la Llatinitat i l'Acadèmia Europea d'Arts i Ciències, amb seu a Salzburg.
Entre els seus llibres destaquen La transformación de la política (Península 2002, III Premio de Ensayo Miguel de Unamuno i Premi Nacional de Literatura en la modalitat d'assaig 2003), La sociedad invisible (Premi Espasa d'assaig, 2004), El nou espai públic (Espasa, 2006) i El futuro y sus enemigos (Paidós 2009). És col·laborador habitual dels diaris Ara, El País i El Correo/Diario Vasco, a més de la revista Claves de razón práctica.[1]
Premis i reconeixements
- Premi d'Assaig Miguel de Unamuno
- Premi Nacional de Literatura en la modalitat d'Assaig (2003)
- Premi Espasa d'Assaig (2004)
- Premi Eusko Ikaskuntza-Caja Laboral d'Humanitats, Cultura, Arts i Ciències Socials 2008
- Premi Euskadi d'assaig (2019)
Obres
Filosofia i assaig
- Una teoria de la democracia compleja. Gobernar en el segle XXI, Galaxia Gutenberg, 2020.[2]
- Pandemocracia, Galaxia Gutenberg, 2020.
- Comprender la democracia, Editorial Gedisa, 2018[3]
- Política para perplejos, Galaxia Gutenberg, 2018[4]
- La democracia en Europa, Galaxia Gutenberg, 2017.
- La política en tiempos de indignación, Galaxia Gutenberg, 2015[5]
- Un mundo de todos y de nadie, Ediciones Paidós, 2013[6]
- La democràcia del coneixement, Paidós, Barcelona, 2011.
- La humanitat amenaçada: governar els riscos globals, amb Javier Solana, Paidós, Barcelona, 2010 (traducció francesa en preparació, Presses de Sciences Po, Bordeaux, trad. Anglesa en preparació, Chicago University Press).
- El futur i els seus enemics. Una defensa de l'esperança política, Paidós, Barcelona, 2009. ISBN 978-84-493-2263-1
- Wrong site: art i globalització, Fundació Luis Seoane, 2008. ISBN 978-84-612-1214-9
- El nou espai públic, Espasa, Madrid, 2006. ISBN 978-84-670-2088-5
- La societat invisible, Espasa, Madrid, 2004. ISBN 978-84-670-1597-3 (XXI Premi Espasa d'Assaig). (Traducció italiana: La società invisible, Meltemi, Roma, 2006; traducció portuguesa, Teorema, Lisboa, 2009. ISBN 978-972-695-863-5).
- La transformació de la política, Península, Barcelona, 2002 ISBN 978-84-8307-493-0 (III Premi d'Assaig Miguel d'Unamuno i Premi Nacional de Literatura, modalitat Assaig 2003). (Traducció portuguesa: A trasformaçao dona política, Teorema, Lisboa, 2005; traducció francesa: La démocratie sans l'État: essai sur le Gouvernement des sociétés complexes, Flammarion-Climats, Paris, 2006, pròleg de Jorge Semprún).
- Ètica de l'hospitalitat, Península, Barcelona, 2001 ISBN 978-84-8307-324-7 (Traducció francesa: éthique de l'hospitalité, Presses Universitaires de Laval, Canadà, en premsa).
- La filosofia com una de les belles arts, Ariel, Barcelona 1995. (Traducció portuguesa: A filosofia com uma des Belas Artes, Teorema, Lisboa 1996).
- La irrealitat literària, Eunsa, Pamplona 1995.[7] ISBN 978-84-313-1332-6
- Hegel i el romanticisme, Tecnos, Madrid 1993. ISBN 978-84-309-2331-1
- Llibertat com a passió, Eunsa, Pamplona, 1992. ISBN 978-84-313-1202-2
- Dialèctica de la modernitat, Rialp, Madrid 1990. ISBN 978-84-321-2627-7
- Praxi i intersubjectivitat. La teoria crítica de Jürgen Habermas, Eunsa, Pamplona 1985. ISBN 978-84-313-0919-0
Referències
- ↑ «Daniel Innerarity». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
- ↑ Nerín, Gustau. «La democràcia espanyola s'ha apropat a les democràcies il·liberals», 21-01-2020. [Consulta: 20 desembre 2020].
- ↑ «La aventura del saber» (en castellà). RTVE, 18-12-2018. [Consulta: 30 gener 2019].
- ↑ «Nos hemos convertido en una sociedad de mirones» (en castellà). 20 Minutos, 22-03-2018. [Consulta: 30 gener 2019].
- ↑ Vallespín, Fernando «Una buena caja de herramientas» (en castellà). El País [Madrid], 23-01-2016. ISSN: 1134-6582.
- ↑ «Un mundo de todos y de nadie. Piratas, riesgos y redes en el nuevo desorden global» (en castellà). El Cultural, 17-05-2013. [Consulta: 30 gener 2019].
- ↑ Vegeu la html «ressenya de Jaime Siles» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., ABC literari, 1995.09.08.
Enllaços externs
- Pàgina personal de Daniel Innerarity
- Lliçó Inaugural de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials (UPF curs 2018-19)
Premis i fites | ||
---|---|---|
Precedit per: José Álvarez Junco Mater Dolorosa. La idea de España en el siglo XIX | Premi Nacional d'Assaig 2003 | Succeït per: Javier Gomá Lanzón Imitación y experiencia |
Precedit per: Juan Antonio Rivera Lo que Sócrates diría a Woody Allen | Premi Espasa d'Assaig 2004 | Succeït per: Irene Lozano Domingo Lenguas de guerra |