Diego de Astorga y Céspedes
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (es) Diego de Astorga y Céspedes ![]() 17 octubre 1663 ![]() Gibraltar ![]() |
Mort | 9 febrer 1734 ![]() Madrid ![]() |
Cardenal | |
26 novembre 1727 – | |
![]() | |
22 juliol 1720 – ← Francisco Valero y Losa – Lluís de Borbó i Farnese → Diòcesi: arquebisbat de Toledo | |
![]() | |
30 març 1716 – ← Benet de Sala i de Caramany – Andrés de Orbe y Larreátegui → Diòcesi: bisbat de Barcelona | |
![]() | |
![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Formació | Universitat de Granada |
Activitat | |
Ocupació | Cardenal prevere sense títol |
Consagració | Luis Antonio Belluga y Moncada ![]() |
Proclamació cardenalícia | 26 de novembre de 1727 per Benet XIII |
Lloc web | Fitxa a catholic-hierarchy.org |
Diego de Astorga y Céspedes (Gibraltar, 1665 - Madrid, 9 de febrer de 1734) va ser un religiós espanyol, cardenal arquebisbe de Toledo, primat de l'Església a Espanya. També va ser inquisidor general.
Personatge d'orígens no nobiliaris[1] es va llicenciar en dret canònic a la Universitat de Granada i va ser ordenat prevere el 1689. El 1705 era nomenat vicari general de la diòcesi de Ceuta i el 1710 Inquisidor General del regne de Múrcia.[2]
Sis anys més tard, gràcies a la seva feina destacada en els seus càrrecs, Felip V el proposa per a ser bisbe de Barcelona,[1] càrrec que ocupa a partir del 30 de març de 1716. Aquest mateix any és nomenat inquisidor general de la monarquia.[3] Durant el seu mandat, participa en un concili provincial a Girona per mitjà d'un procurador; el 1717 permet a l'orde dels caputxins la construcció d'un convent dins del murs de la ciutat de Barcelona.[1] El 31 d'agost de 1720 és nomenat arquebisbe de Toledo per Climent XI, quelcom que suposa el seu trasllat des de la seu barcelonina i, a més, la renúncia al càrrec d'inquisidor general.[2][1]
El 1724, Felip V va abdicar en el seu fill Lluís I, per assessorar el nou i jove monarca, Felip va crear un gabinet de govern, del qual Astorga com a arquebisbe de Toledo, en va formar part, fins a la mort de Lluís el mateix any,[2] resultant la tornada al tron de Felip V.
Va ser creat cardinal per Benet XIII a instàncies de Felip V, el 26 de novembre de 1727,[4] per bé que va mantenir-se com cardenal prevere sense títol.[5]
Va morir el 1734 a Madrid, sent enterrat a la capella del Santíssim Sagrament, que havia fundat ell a la catedral de Toledo.[2][1]
Referències
- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 Moroni, 1840, p. 87.
- ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 Fernández Collado, 2002, p. 112-113.
- ↑ Llorente, 1822, p. 107-108.
- ↑ Migne i Berton, 1857, p. 150.
- ↑ Moreno Cebada, 1868, p. 582.
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Fernández Collado, Ángel. Los informes de visita ad limina de los arzobispos de Toledo (en castellà). Toledo: Universidad Castilla-La Mancha & Estudio Teológico de San Ildefonso, 2002, p. 112-113.
- Llorente, Juan Antonio. Historia crítica de la inquisición de España (en castellà). Tom IX. Madrid: Imprenta del censor, 1822.
- Migne, Jacques-Paul; Berton, Charles. Jacques-Paul Migne. Dictionnaire des cardinaux: contenant des notions générales sur le cardinalat (en francès). París: Atheliers Catholiques, 1857.
- Moreno Cebada, Emilio. Historia de la Iglesia desde su establecimiento hasta el pontificado de Pío IX (en castellà). Tom IV. Barcelona: Biblioteca Ilustrada de Espasa Hermanos, Editores, 1868.
- Moroni, Gaetano. Dizionario di erudizione storico-ecclesiastica da S. Pietro sino ai nostri giorni (en italià). Volum III. Venècia: Tipografia Emiliana, 1840.
Precedit per: Benet de Sala i de Caramany | Bisbe de Barcelona 1716 - 1720 | Succeït per: Andrés de Orbe y Larreátegui |
Precedit per: Juan Bautista de Arzamendi | Inquisidor General d'Espanya 1720 | Succeït per: Juan de Camargo y Angulo |
Precedit per: Francisco Valero y Losa | Arquebisbe de Toledo 1720 - 1734 | Succeït per: Lluís Antoni de Borbó i Farnese |