Domenico Alberti
Biografia | |
---|---|
Naixement | c. 1710 ![]() Venècia (Itàlia) ![]() |
Mort | 14 octubre 1746 ![]() Roma ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Música ![]() |
Lloc de treball | Roma ![]() |
Ocupació | clavicembalista, cantant, compositor, pianista ![]() |
Gènere | Òpera ![]() |
Moviment | Música barroca ![]() |
Professors | Antonio Lotti ![]() |
Instrument | Clavicèmbal i veu ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Domenico Alberti (Venècia, 1712 - Roma, 1740) fou un compositor, clavicordista i cantant italià. El seu treball romangué entre el Barroc i el Classicisme.
Alberti estudià música amb Lotti i Biffi. Compongué òperes, cançons i sonates per a instruments de teclat. És conegut per l'ús freqüent d'un tipus d'acompanyament anomenat baix d'Alberti, malgrat que no va ser el primer a utilitzar-lo. En els seus primers temps, Alberti fou conegut com a cantant i sovint s'acompanyava a si mateix amb el clavicordi. Avui, Alberti és considerat un compositor menor i llurs obres són rarament executades, però el baix d'Alberti fou molt emprat posteriorment pels compositors per a teclat en l'era clàssica de la música.
Se li deuen les partitures de les òperes: Endimion, de Metastasio; Olimpiada (Venècia, 1733) i Galatea (Venècia, 1738).
Bibliografia
- Enciclopèdia Espasa Volum núm. 4, pàg. 13 (ISBN 84-239-4504-9)