Dumortierita
![]() | |
---|---|
Cristalls de dumortierita de Beraketa, Districte de Bekily, Androy, Tuléar, Madagascar | |
Fórmula química | (Al,Fe3+)₇(SiO₄)₃(BO₃)O₃ |
Epònim | Eugène Dumortier ![]() |
Classificació | |
Categoria | silicats > nesosilicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 09.AJ.10 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.AJ.10 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | VIII/A’.13 ![]() |
Dana | 54.1.2.1 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | ortoròmbic - dipiramidal |
Hàbit cristal·lí | com cristalls fibrosos o columnars; cristalls gruixuts formats per agregats paral·lels d'agulles; massiu |
Estructura cristal·lina | a = 11.77 Å, b = 20.21 Å, c = 4.71 Å; Z = 4 |
Grup puntual | ortoròmbica 2/m 2/m 2/m |
Color | blau, blau verdós, blau-violeta, blau clar, vermell |
Macles | comunes en {110} |
Exfoliació | diferent en {100}, pobre en {110} |
Fractura | fibrosa |
Duresa | 7 a 8 |
Lluïssor | vítria |
Color de la ratlla | blanca |
Diafanitat | transparent a translúcida |
Propietats òptiques | biaxial (-) |
Índex de refracció | nα = 1.659 - 1.678 nβ = 1.684 - 1.691 nγ = 1.686 - 1.692 |
Birefringència | δ = 0.027 |
Pleocroisme | fort; X = blau fosc o violeta; Y = groc a vermell violeta o gairebé incolor; Z = incolor o blau molt pàl·lid |
Angle 2V | mesurat: 20° a 52°, calculat: 30° |
Dispersió òptica | r > v; forta |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral redefinit (Rd) i mineral heretat (G) ![]() |
Codi IMA | IMA2013 s.p. ![]() |
Símbol | Dum ![]() |
Referències | [1] |
La dumortierita és un mineral de la classe silicats, que pertany i dona nom al grup dumortierita de minerals.[2] Va ser descrita per primera vegada l'any 1881 a partir d'una veta a Chaponost, Alps del Rhône a França i va ser anomenada així en honor del paleontòleg Eugène Dumortier (1803-1873).
Característiques
La dumortierita cristal·litza en el sistema ortoròmbic formant agregats fibrosos de cristalls prismàtics allargats. Els cristalls són vidriosos i el seu color varia del marró, blau, i verd als més rars violeta i rosat. La substitució del ferro i altres elements trivalents per alumini és el que produeix les variacions de color. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7 i la seva densitat específica és 3,3 a 3,4. Els cristalls presenten pleocroisme del vermell al blau al violeta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dumortierita pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Ce), hingganita-(Y), hingganita-(Yb), homilita, melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), okanoganita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y), proshchenkoita-(Y) i jadarita.
Formació i jaciments
Típicament es manifesta en roques metamòrfiques d'alta temperatura i riques en alumini, aquelles que resulten de metamorfismes de contacte i també en pegmatites riques en bor.
Supergrup i grup dumortierita
El grup dumortierita és un grup de minerals format per les següents espècies:[2]
Espècie | Fórmula |
---|---|
Dumortierita | (Al,Fe3+)₇(SiO₄)₃(BO₃)O₃ |
Magnesiodumortierita | (Mg,Ti,◻(Al,Mg)₂Al₄Si₃O18-y(OH)yB; y = 2-3 |
Aquest grup pertany al supergrup dumortierita, juntament amb el grup holtita i el grup szklaryita.[3]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)