Jonathan Penrose
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 7 octubre 1933 ![]() Colchester (Anglaterra) ![]() |
Mort | 30 novembre 2021 ![]() |
Nacionalitat | ![]() |
Activitat | |
Ocupació | Jugador d'escacs i psicòleg |
Nacionalitat esportiva | Anglaterra ![]() |
Esport | escacs ![]() |
Títol d'escaquista | Mestre Internacional d'escacs (1961) Gran Mestre Internacional d'escacs per correspondència (1983) Gran Mestre honorífic (1993) ![]() |
Punts Elo (màx.) | 2.450 (1971)< |
Identificador FIDE | 400360 ![]() |
Participà en | |
1974 | Olimpíada d'escacs de 1974 |
1970 | Olimpíada d'escacs de 1970 |
1968 | Olimpíada d'escacs de 1968 |
1962 | Olimpíada d'escacs de 1962 |
1960 | Olimpíada d'escacs de 1960 |
1958 | Olimpíada d'escacs de 1958 |
1956 | Olimpíada d'escacs de 1956 |
1954 | Olimpíada d'escacs de 1954 |
1952 | Olimpíada d'escacs de 1952 ![]() |
Altres | |
Títol | Gran Mestre honorari (1951) Gran Mestre d'escacs per correspondència (1983) 10 cops Campió de la Gran Bretanya |
Cònjuge | Margaret Wood ![]() |
Pares | Lionel Penrose |
Germans | Shirley Hodgson Roger Penrose Oliver Penrose ![]() |
Parents | Germà de Roger Penrose i Oliver Penrose ![]() |
Premis
|
Jonathan Penrose, OBE (nascut el 7 d'octubre de 1933, a Colchester, i mort el 30 de novembre de 2021), fou un jugador d'escacs anglès, Gran Mestre honorari, i Gran Mestre d'escacs per correspondència (1983), que va guanyar el Campionat de la Gran Bretanya deu cops entre 1958 i 1969. Era fill de Lionel Penrose, un mundialment famós professor de genètica, i germà de Roger Penrose i Oliver Penrose. Era psicòleg de professió.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/57/1.e4.png/20px-1.e4.png)
Carrera escaquística
Va aprendre a jugar als escacs als quatre anys, fou membre del Club d'escacs de Hampstead als dotze, i Campió britànic Sub-18 quan tenia tot just catorze anys. Va participar en el Torneig d'escacs de Hastings per primer cop el 1950/51, i hi va vèncer el campió francès Nicolas Rossolimo, i a Southsea el 1950, on hi va vèncer els dos jugadors de primera línia mundial Iefim Bogoliúbov i Savielly Tartakower.
Penrose va obtenir el títol de Mestre Internacional el 1961, i fou el millor jugador britànic durant molts anys entre els 1960 i començaments dels 1970, sobrepassant els èxits anteriors de Henry Ernest Atkins en guanyar el Campionat britànic un nombre rècord de deu cops.[1] Hom el considerava com un jugador amb clara força de GM, i fins i tot un jugador amb una força de joc equivalent als de primera línia mundial, però no va arribar mai a assolir el títol de GM sobre el tauler, a despit de diverses victòries notables. Això va ser degut, principalment, al fet que va decidir mantenir-se com a jugador aficionat, i prioritzar les seves activitats universitàries. Va jugar, de fet, molt pocs torneigs internacionals, i sovint rebutjava invitacions a prestigiosos torneigs com ara Hastings.
Participació en Olimpíades d'escacs
Penrose va competir en totes les edicions de les olimpíades d'escacs entre 1952 i 1962, i posteriorment, a les olimpíades de 1968 i 1970, sovint amb resultats excel·lents,[2] incloent un (+9 -1 =7)[3] el 1962 (Varna), i (+10 -0 =5)[3] el 1968 (Lugano). En aquestes dues ocasions, va guanyar la medalla d'argent individual al primer tauler; el 1968, el seu resultat fou superat només pel Campió del món, Tigran Petrossian.
A l'olimpíada de Leipzig de 1960, va vèncer el nou Campió del món Mikhaïl Tal amb blanques, en una Benoni moderna,[4] i va esdevenir així el primer britànic a guanyar un campió del món d'ençà que Joseph Henry Blackburne guanyés n'Emanuel Lasker el 1899.
Penrose patia dels nervis, i va tenir una crisi durant la XIX Olimpíada enmig d'una tensa partida. A conseqüència d'això, a partir de llavors es va passar als escacs per correspondència, on també hi va tenir èxit, guanyant el títol de Mestre Internacional (IMC) el 1980 i el de Gran Mestre (GMC) el 1983. Fou el millor jugador d'escacs postals el 1987-89 i va conduir el seu país a la victòria a la 9a Olimpíada d'escacs per correspondència (1982-87).[5]
Jonathan Penrose fou guardonat amb el títol d'OBE el 1971.
Notes i referències
- ↑ «Llista de campions britànics d'escacs» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 6 febrer 2011].
- ↑ Fitxa de Jonathan Penrose a OlimpBase «olimpbase.org». [Consulta: 26 febrer 2011]. (anglès)
- ↑ 3,0 3,1 La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
- ↑ «Partida Penrose - Tal, Olimpíada de Leipzig, 1960, 1-0» (en anglès). chessgames.com. [Consulta: 26 febrer 2011].
- ↑ «ICCF - 9th CC OLYMPIAD FINAL» (en anglès). iccf.com. [Consulta: 26 febrer 2011].
Bibliografia
- Golombek, Harry. The Penguin Encyclopaedia of Chess. Penguin Books, 1981. ISBN 978-0140464528.
- Sunnucks, Anne. The Encyclopaedia of Chess. Hale, 1970. ISBN 0709110308.
- Gizycki, Jerzy. A History Of Chess. Abbey Library, 1977, revised ed.. ISBN 07196-0086-3. - pàgina 60
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Posicions crítiques de les seves partides a «wtharvey.com» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2011].
- Jonathan Penrose a ChessGames.com (anglès) [Consulta:26 de febrer de 2011] (anglès)
- Partides de Jonathan Penrose a «365chess.com». [Consulta: 26 febrer 2011]. (anglès)
- Fitxa de Jonathan Penrose a la FIDE «FIDE». [Consulta: 26 febrer 2011]. (anglès)
- Estimació Elo de Jonathan Penrose a «chessmetrics.com». [Consulta: 26 febrer 2011]. (anglès)
- Fitxa de Jonathan Penrose a OlimpBase «olimpbase.org». [Consulta: 26 febrer 2011]. (anglès)