José Gómez Ocaña
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 28 octubre 1860 ![]() Màlaga (Espanya) ![]() |
Mort | 16 juliol 1919 ![]() Madrid ![]() |
![]() | |
22 març 1914 – 26 juliol 1919 Circumscripció electoral: Universitat de Madrid | |
![]() | |
1914 – 1915 Circumscripció electoral: Universitat Central ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat de Granada |
Activitat | |
Ocupació | Medicina |
Membre de | Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals (1904–1919) Reial Acadèmia Nacional de Medicina (1900–1919) Reial Societat Espanyola d'Història Natural (president) ![]() |
Premis
|
José Gómez Ocaña (Màlaga, 28 d'octubre de 1860 - Madrid, 26 de juliol de 1919) va ser un metge espanyol pioner en la recerca experimental dels centres òptics en l'escorça cerebral. Va ser acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals i de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina. La seva importància històrica radica en la seva activitat docent, ja que complementava la seva dedicació a la pràctica experimental amb un sòlid fonament teòric basat en un coneixement rigorós de la bibliografia internacional més actualitzada.
Biografia
Va estudiar medicina en la Universitat de Granada, llicenciant-se en 1882. Va completar la seva formació en fisiologia de forma autodidacta, ja que la facultat mancava de catedràtic en la disciplina. Després d'intentar exercir com a metge rural, es va traslladar en 1885 a Madrid com a ajudant en la Facultat de Medicina. En 1886 va guanyar les oposicions a la càtedra de fisiologia en la Facultat de Medicina de la Universitat de Cadis, ja que va ocupar durant vuit anys. Durant aquest temps, va publicar les seves primeres monografies, centrades en la fisiologia circulatòria i cerebral, i, entre altres treballs, alguns articles de síntesis sobre la fisiologia digestiva.
En 1894 obté la càtedra de fisiologia de la Universitat de Madrid, que ocuparà fins a la seva mort. Publica en 1896 el compendi Fisiología humana teórica y experimental que va assolir cinc edicions en vint anys. Publica a més diversos treballs i participa a diversos congressos internacionals. El 1900 va ingressar com a acadèmic a la Reial Acadèmia Nacional de Medicina[1] i el 1903 fou elegit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, ingressant l'any següent amb el discurs Gobierno nervioso del corazón.[2] El 1909 també va presidir la Reial Societat Espanyola d'Història Natural i el 1914 fou escollit senador per la Universitat de Madrid, tot i que ne 1916 passà a ser senador vitalici.[3]
En els seus últims anys, es va dedicar a l'estudi experimental de les accions dels ions calci, sodi, magnesi i potassi, així com la vida de Miguel de Cervantes. També va redactar l'article sobre el magnesi al Dictionnaire de physiologie (1895-1923) dirigit per Charles Richet.[4]
Obres
- Nuevas investigaciones sobre el tiroides y la medicación tiroidea (1895)
- Fisiología humana teórica y experimental (1896)
- Antagonismo entre el magnesio, el calcio y el bario (1911)
- Inhibición cardiaca y shock (1911)
- Los alimentos minerales (1914)
- Historia clínica de Cervantes
- Trato higiénico del español en el siglo de don Quijote
- Vida de Miguel de Cervantes Saavedra
Referències
- ↑ Biografia al web de la RANM
- ↑ Biografia Arxivat 2016-08-06 a Wayback Machine. al web de la RAC
- ↑ Fitxa del Senat
- ↑ Biografia a mcnbiografias
Premis i fites | ||
---|---|---|
Precedit per: Manuel Rico y Sinobas | ![]() Acadèmic de la Reial Acadèmia de Medicina Medalla 21 1900-1919 | Succeït per: Teófilo Hernando Ortega |
Precedit per: Eduardo Echegaray y Eizaguirre | ![]() Acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Medalla 23 1903-1919 | Succeït per: Amalio Gimeno y Cabañas |