Karen Lancaume
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) Karine Schillbach ![]() 19 gener 1973 ![]() Vénissieux (França) ![]() |
Mort | 28 gener 2005 ![]() 14è districte de París (França) ![]() |
Causa de mort | suïcidi, sobredosi ![]() |
Altres noms | Karen Lancaume ![]() |
Alçada | 168 cm ![]() |
Color de cabells | Cabells marrons ![]() |
Activitat | |
Ocupació | actriu pornogràfica, actriu, actriu de cinema ![]() |
Activitat | 1996 ![]() ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Lloc web | karenlancaumexxx.com ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Karen Lancaume (Lió, França, 19 de gener de 1973 - París, 28 de gener de 2005) va ser una actriu pornogràfica francesa.[1]
Biografia
Primers anys
Karen Lancaume, nom artístic de Karine Schillbach, va néixer en el si d'una família benestant, de pare alemany i mare marroquina, que residia als afores de Lió. Després d'entrar en la indústria pornogràfica, va rodar un total de 83 pel·lícules (segons IAFD), entre cintes originals i compilacions, fins a l'any 2000 en el qual es va retirar. Respecte a la seva vida prèvia, ella declarava que va tenir la seva primera experiència sexual als 17 anys, just abans d'emprendre la carrera universitària de màrqueting. Per a poder costejar-se els estudis, va treballar els caps de setmana en una discoteca, lloc on coneix al que va ser el seu marit, Franck, el discjòquei.
Formar una família clàssica i criar a un munt de plançons era l'ideal de la parella, però els problemes econòmics els obliguen a emprendre un nou rumb. En 1995, quan els problemes financers comencen a fer estralls en la parella, Franck proposa a Karen a entrar al món del porno. Marc Dorcel, productor de pel·lícules porno, els va contractar per a "L'indecent Aux Enfers" (Marc Docel, 1996). La parella es divorciaria poc després.[2]
Carrera en el porno
Lancaume debuta a les pantalles dels Estats Units amb Private Gold 25 - When the Night Falls (Jorgen Wolf, 1997), una super producció de la factoria Private que s'inicia amb el duo Roberto Malone–Karen en una de les seves primeres penetracions anals i ejaculacions a la seva boca.[3]
Posteriorment va treballar amb els millors directors de cinema porno d'Europa, com Mario Salieri, Alain Payet i Luca Damiano, ressaltant en els seus films el sexe oral i anal, les doble penetracions, el lesbianisme i les orgies.
Les seves aparicions s'alternen entre tots dos continents, bé sigui en les files d'importants signatures com Elegant Angel, Wicked o Sin City; o bé sigui a les ordres de consagrats directors com Marc Dorcel, Mario Salieri, Andrew Blake, Alain Payet, Max Bellochio, Luca Damiano, etc.
Col·labora a Exhibitions 1999 (John B. Root, 1998), una pel·lícula X rodada a manera de documental en la qual es combinen escenes porno amb entrevistes als protagonistes.
Amb el temps Karen va arribar a sentir fàstic pel seu treball, i fins i tot en una entrevista va declarar: "Estava coberta d'esperma, mullada, morta de fred i ningú em va oferir si més no una tovallola. Quan acaba l'escena, tu no vals res."[4]
Baise-moi i cinema convencional
A l'any següent, ja fora de la indústria per a adults, és contactada en el festival de Cannes per Virginie Despentes, que buscava actrius que realitzessin sexe explícit per al seu primer film "Baise-moi" ("Carda'm", Virginie Despentes i Coralie Trinh Thi, 2000). Malgrat les seves objeccions inicials, Lancaume accepta i acaben contractant-la al costat de Raffaëla Anderson, una altra també retirada actriu porno francesa.
La polèmica cinta basada en la novel·la de la pròpia Virginie és una road movie de sexe i violència explícits que narra la trobada entre Nadine (Karen) i Manu (Rafaela) en el moment que decideixen abandonar les seves respectives vides a la ciutat i viatjar robant, cardant i assassinant.
La directora defineix la seva opera prima com un al·legat feminista a l'estil de Thelma i Louise, però amb escenes de sexe real, violacions i assassinats gratuïts. Amb l'escàndol va arribar la notorietat, i Karen va decidir aprofitar l'estirada per a continuar la seva carrera al cinema convencional com Karen Bach, confirmant el seu definitiu abandó de la indústria X, no sense abans renegar d'ella.
Defunció
La veritat és que no va tenir sort amb la seva nova aventura i, davant la sorpresa de molts dels seus afins que declaraven “que estava il·lusionada" i amb projectes personals, va decidir llevar-se la vida en 2005.
Segons la versió oficial, Karen es va suïcidar amb una sobredosi de somnífers en el departament parisenc d'uns amics als quals havia anat a visitar durant un cap de setmana.[5]
Filmografia
- 2000: Baise-moi
- 1999 : Lady Chérie
- 1999 : À feu et sexe
- 1999 : Harcèlement au féminin
- 1999 : Inferno (2000) de Mario Salieri
- 1999 : Les Interdits de la gynéco de Yannick Perrin
- 1999 : Niqueurs-nés de Fred Coppula
- 1999 : Acteurs porno en analyse de José Bénazéraf
- 1999 : Anal Power 3
- 1999 : Le Château des désirs
- 1999 : Aveux pervers
- 1999 : L'Enjeu du désir
- 1999 : Hotdorix d'Alain Payet
- 1999 : La Marionnette d'Alain Payet
- 1999 : Le Principe de plaisir de John B. Root
- 1999 : L'enjeu du désir d'Alain Payet
- 1999 : Residence della vergogna, Il (Sex Hotel)
- 1998 : World Sex Tour 15; Cannes, France
- 1998 : American Girl in Paris de Kris Kramski
- 1998 : Bérénice nique de Patrice Cabanel
- 1998 : Don Tonino
- 1998 : L'Empreinte du vice de Marc Dorcel
- 1998 : Exhibition 99 de John B. Root
- 1998 : Fuga dall'Albania
- 1998 : Journal d'une infirmière de Didier Philippe-Gérard
- 1998 : Racconti dall'oltretomba
- 1998 : Sacro e profano
- 1997 : La Maledizione del castello
- 1997 : Bourgeoisie violée de Xavier Michel Lafoy
- 1997 : Cindy
- 1997 : Le Fétichiste
- 1997 : Incest' Air
- 1997 : L'Indécente aux enfers de Marc Dorcel
- 1997 : Lili
- 1997 : Mad Sex
- 1997 : La Mante religieuse de Christian Lavil
- 1997 : Le Novizie
- 1997 : Papà, ti scopo tua moglie
- 1997 : Private Gold 25: When the Night Falls
- 1997 : Teeny Exzesse 48 & 51
- 1997 : World Sex Tour 21: France
- 1996 : Uniforme X
Distinccions
Referències
- ↑ (anglès) Biografia personal al web de l'IAFD
- ↑ (francès) Antoine de Baecque «Le geste ultime de Karen Bach - Libération». Libération, 1er février 2005. Arxivat de l'original el 2012-09-25. [Consulta: 22 desembre 2021].
- ↑ « Plainte contre X », Libération, 24 juillet 2000
- ↑ «Reseña del poemario Ángel París, que nos da a conocer la vida de la estrella del porno Karen Lancaume». [Consulta: 13 juliol 2020].
- ↑ «Le geste ultime de Karen Bach» (en francès). Diario Libération. [Consulta: 24 abril 2021].
- ↑ (anglès) «Karen Lancaume». [Consulta: 15 juliol 2010].
- ↑ (anglès) «2000 Hot D'or Nominations Are In». AVN.com, 24-03-2000. Arxivat de l'original el 6 desembre 2007. [Consulta: 15 juliol 2010].
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Karen Lancaume - Lloc web oficial
- Karen Lancaume a l'Internet Adult Film Database
- Karen Lancaume a Adult Film Database (anglès)