Merle Haggard
![]() (2009) ![]() | |
Nom original | (en) Merle Haggard (en) Merle R. Haggard ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | (en) Merle Ronald Haggard ![]() 6 abril 1937 ![]() Bakersfield (Califòrnia) ![]() |
Mort | 6 abril 2016 ![]() Palo Cedro (Califòrnia) ![]() |
Causa de mort | pneumònia ![]() |
Formació | Bakersfield High School ![]() |
Activitat | |
Ocupació | cantant, músic de country, guitarrista, cantautor, artista d'estudi ![]() |
Període | Segle XX ![]() |
Activitat | 1963 ![]() |
Partit | Partit Demòcrata dels Estats Units ![]() |
Membre de | Merle Haggard & The Strangers (frontman) ![]() |
Gènere | Country ![]() |
Instrument | Guitarra i veu ![]() |
Segell discogràfic | Capitol Records ![]() |
Família | |
Cònjuge | Bonnie Owens ![]() |
Premis
| |
Lloc web | merlehaggard.com ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Merle Ronald Haggard (Oildale, Califòrnia; 6 d'abril de 1937-Palo Cedro, Califòrnia; 6 d'abril de 2016)[1] va ser un cantant, guitarrista, violinista i compositor estatunidenc de música country.
Juntament amb Buck Owens, Haggard i la seva banda "The Strangers" van ajudar a crear l'anomenat so Bakersfield, un subgènere del country caracteritzat pel so únic de les guitarres Fender Telecaster, les harmonies vocals i un tall dur que no s'escoltava en els enregistraments del so Nashville de la mateixa època.
En els anys 70, Haggard es va alinear amb el creixent moviment de l'outlaw country i ha continuat traient àlbums d'èxit a través dels anys 90 i 2000. En 1997 Merle Haggard va entrar en el Oklahoma Music Hall of Fame per la seva cançó "Okie from Muskogee".
Deterioració de la salut i mort
El 5 de desembre de 2015. Haggard va rebre tractament en un hospital no revelat a Califòrnia, per pneumònia. Va tenir recuperació però va posposar diversos concerts. El març de 2016, Haggard va tornar a ser hospitalitzat i els concerts de l'abril van ser cancel·lats a causa que havia emmalaltit de pneumònia bilateral. El 6 d'abril del 2016, en el seu aniversari número 79, va morir de complicacions per la pneumònia en la seva llar de Palo Cedro, Califòrnia, als afores de Redding.
Discografia
Números u
- I'm a Lonesome Fugitive (1966)
- Branded Man (1967)
- Sing Me Back Home (1968)
- The Legend of Bonnie and Clyde (1968)
- Mama Tried (1968)
- Hungry Eyes (1969)
- Workin' Man Blues (1969)
- Okie from Muskogee (1969)
- The Fightin' Side of Me (1970)
- Daddy Frank (The Guitar Man) (1971)
- Carolyn (1971)
- Grandma Harp (1972)
- It's Not Love (But It's Not Bad) (1972)
- I Wonder If They Ever Think of Me (1972)
- Everybody's Had the Blues (1973)
- If We Make It Through December (1973)
- Things Aren't Funny Anymore (1974)
- Old Man from the Mountain (1974)
- Kentucky Gambler (1974)
- Always Wanting You (1975)
- Movin' On (1975)
- It's All in the Movies (1975)
- The Roots of My Raising (1975)
- Cherokee Maiden (1976)
- Bar Room Buddies (with Clint Eastwood) (1980)
- I Think I'll Just Stay Here and Drink (1980)
- My Favorite Memory (1981)
- Big City (1981)
- Yesterday's Wine (with George Jones) (1982)
- Going Where the Lonely Go (1982)
- You Take Me for Granted (1982)
- Pancho and Lefty (with Willie Nelson) (1983)
- That's the Way Love Goes (1983)
- Someday When Things Are Good (1984)
- Let's Chase Each Other Around the Room (1984)
- A Place to Fall Apart (amb Janie Frickie) (1984)
- Natural High (1985)
- Twinkle, Twinkle Lucky Star (1987)
Premis
Acadèmia de la música country
- 1965 Top New Male Vocalist
- 1965 Top Vocal Duo con Bonnie Owens
- 1966 Top Male Vocalist
- 1967 Top Vocal Duo con Bonnie Owens
- 1969 Album of the Year – "Okie from Muskogee"
- 1969 Single of the Year – "Okie from Muskogee"
- 1969 Top Vocal Duo – con Bonnie Owens
- 1970 Entertainer of the Year
- 1970 Top Male Vocalist
- 1972 Top Male Vocalist
- 1974 Top Male Vocalist
- 1981 Top Male Vocalist
- 1982 Song of the Year – "Are the Good Times Really Over (I Wish a Buck Was Still Silver)"
Associació de la música country
- 1970 Album of the Year – "Okie from Muskogee"
- 1970 Entertainer of the Year
- 1970 Male Vocalist of the Year
- 1970 Single of the Year – "Okie from Muskogee"
- 1983 Vocal Duo of the Year – con Willie Nelson
Museu i Saló de la Fama del Country
- Introduït en 1994
- 1984 Best Country Vocal Performance, Male – "That's The Way Love Goes"
- 1998 Best Country Collaboration with Vocals con Clint Black, Joe Diffie, Emmylou Harris, Alison Krauss, Patty Loveless, Earl Scruggs, Ricky Skaggs, Marty Stuart, Pam Tillis, Randy Travis, Travis Tritt & Dwight Yoakam per "Same Old Train"
- 1999 Grammy Hall of Fame Award – "Mama Tried"
Saló de la Fama dels compositors de Nashville
Kennedy Center Honors
Fonts
- Di Salvatore, Bryan. (1998). "Merle Haggard". In The Encyclopedia of Country Music. Paul Kingsbury (ed.), Nova York: Oxford University Press. pp. 222–24
- Di Salvatore, Bryan. "Ornery", The New Yorker, February 12, 1990, pp. 39–77
- Fox, Aaron A. "White Trash Alchemies of the Abject Sublime: Country as 'Bad' Music", in Christopher J. Washburne and Maiken Derno (eds.), Bad Music: The Music We Love to Hate, New York: Routledge, 2004 (ISBN 0-415-94366-3)
- Haggard, Merle, with Tom Carter. My House of Memories: For the Record. New York: HarperEntertainment, 1999
- Haggard, Merle, and Peggy Russell. Sing Me Back Home. New York: Times Books, 1981
Referències
- ↑ «Country Music Legend Merle Haggard dies at 79» (en anglès). 23ABC News, 06-04-2016. [Consulta: 6 abril 2016].
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fa/Wikiquote-logo.svg/34px-Wikiquote-logo.svg.png)
- Lloc web oficial de Merle Haggard Arxivat 2006-12-13 a Wayback Machine. (anglès)
- Línia de temps de l'artista en el lloc RollingStone.com (en inglés)
- Record Label - Discogràfica de Merle Haggard[Enllaç no actiu] (anglès)
- Fitxa de Merle Haggard en el Country Music Hall of Fame (anglès)
- Official Site of the Back Road Radio Show - Programa de ràdio setmanal que presenta música de Merle Haggard (anglès)