Misenita
![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Fórmula química | K₈H₆(SO₄)₇ |
Epònim | Cape Miseno (en) ![]() ![]() |
Localitat tipus | Grotta dello Zolfo, Miseno, Bacoli, Província de Nàpols, Campània, Itàlia |
Classificació | |
Categoria | sulfats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 7.AD.15 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 7.AD.15 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | VI/A.04 ![]() |
Dana | 28.1.2.1 |
Heys | 25.1.6 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | monoclínic |
Color | incolor (material artificial), blanc-grisenc |
Lluïssor | sedosa, nacrada |
Diafanitat | transparent, translúcida |
Propietats òptiques | biaxial (+) |
Índex de refracció | nα = 1,475 nβ = 1,480 nγ = 1,487 |
Birefringència | δ = 0,012 |
Angle 2V | mesurat: 81°, calculat: 82° |
Dispersió òptica | no en té |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral heretat (G) ![]() |
Any d'aprovació | 1849 |
Símbol | Mse ![]() |
Referències | [1] |
La misenita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, el cap Miseno, a prop de Nàpols, Itàlia.
Característiques
La misenita és un sulfat de fórmula química K₈H₆(SO₄)₇. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són aciculars o en forma de llistons, allargats al llarg de [100] i aplanats en {001}, de més de 3 mil·límetres, en masses fibroses i agregats.[2] És soluble en H₂O, i la solució té un gust amarg i àcid.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la misenita pertany a «07.AD - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations grans només» juntament amb els següents minerals: arcanita, mascagnita, mercal·lita, letovicita, glauberita, anhidrita, anglesita, barita, celestina, olsacherita, kalistroncita i palmierita.
Formació i jaciments
Molt rarament es forma sota condicions fumaròliques. Sol trobar-se associada a altres minerals com: alum-(K), alunogen, halotriquita, metavoltina, pickeringita, sofre, tamarugita i voltaïta.[2] Va ser descoberta l'any 1849 a la Grotta dello Zolfo, a Miseno, Bacoli (Província de Nàpols, Campània, Itàlia). També ha estat descrita a Cerros Pintados (Regió de Tarapacá, Xile) i a la mina Marcel (Alta Silèsia, Polònia).
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)