Model de Schwinger
En física teòrica de partícules, el model de Schwinger descriu l'electrodinàmica quàntica lorentziana amb una dimensió espacial i una de temps (1+1D) amb interaccions entre electrons via intercanvi de fotons.[1] Rep el seu nom de Julian Schwinger que el va proposar per primer cop.[1]
El model utilitza el lagrangià de la QED habitual
en un espai-temps amb una dimensió espacial i una dimensió temporal. On és la intensitat del camp fotònic , és la derivada covariant gauge, és l'espinor fermiònic, és la massa del fermió i formen la representació bidimensional de l'àlgebra de Clifford.
Aquest model té la propietat de confinament dels fermions i, com a tal, és un model simplificat de la QCD. Un argument que explica per què això és així és perquè en dues dimensions, clàssicament, el potencial entre dues partícules carregades segueix una dependència lineal , en lloc de en el món ordinari amb 4 dimensions (3 espacials, 1 temps). Aquest model també presenta una ruptura espontània de la simetria U(1) a causa d'un condensat quiral amb un conjunt d'instantons. El fotó d'aquest model es converteix en una partícula massiva a baixes temperatures. Aquest model es pot resoldre exactament i s'utilitza com a model de test per a altres teories més complexes.[2][3]
Referències
- ↑ 1,0 1,1 Schwinger, Julian Physical Review, 128, 5, 1962, pàg. 2425–2429. Bibcode: 1962PhRv..128.2425S. DOI: 10.1103/PhysRev.128.2425.
- ↑ Schwinger, Julian Physical Review, 82, 6, 1951, pàg. 914–927. Bibcode: 1951PhRv...82..914S. DOI: 10.1103/PhysRev.82.914.
- ↑ Schwinger, Julian Physical Review, 91, 3, 1953, pàg. 713–728. Bibcode: 1953PhRv...91..713S. DOI: 10.1103/PhysRev.91.713.