Mont Thor
| ||||
Tipus | Muntanya ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Epònim | Thor ![]() | |||
Localitzat a l'entitat geogràfica | illa de Baffin ![]() | |||
Localitzat en l'àrea protegida | Parc Nacional Auyuittuq (oc) ![]() ![]() | |||
Localització | ||||
Continent | Amèrica del Nord i Amèrica ![]() | |||
Entitat territorial administrativa | Nunavut (Canadà) ![]() | |||
| ||||
Serralada | Muntanyes Baffin ![]() | |||
Dades i xifres | ||||
Altitud | 1.675 m ![]() | |||
Material | granit ![]() | |||
Història | ||||
Cronologia | ||||
1965 | primer ascens ![]() | |||
El Mont Thor, oficialment conegut com el Cim Thor (Thor Peak), és una muntanya amb una elevació de 1.675 metres situada en el Parc Nacional d'Auyuittuq, a l'Illa de Baffin, Nunavut, Canadà. La muntanya es troba a 46 km al nord-est de Pangnirtung i presenta la més gran caiguda vertical de la Terra de 1.250 m, amb el penya-segat sobresortint a un angle mitjà de 15 graus des de la vertical.[1] Malgrat la seva llunyania, aquesta característica fa de la muntanya un lloc popular per a l'Escalada de roques. Es permet acampar, amb diversos càmpings designats situats al llarg de la del Pas d'Akshayuk. Per als escaladors que cerquen escalar el Mont Thor, hi ha un càmping establert uns pocs quilòmetres al nord de la seva base, amb protecció contra el vent i refugis d'emergència.
La muntanya va ser nomenada per Thor, el déu del tro nòrdic.[2]
Geografia
El Mont Thor forma part de les Muntanyes Baffin, que al seu torn formen part de la Serralada Àrtica. La muntanya es compon de granit.[3]
![]() | ![]() |
Ascensions
Donald Morton i Lyman Spitzer van fer la primera pujada del Mont Thor el 1965 durant l'expedició Alpine Club of Canada liderada per Pat Baird.[4]:347[5] Pat Baird també va liderar l'expedició geofísica de 1953 durant la qual Hans Weber, J. Rothlisberger i F. Schwarzenbach van pujar per primera vegada a la Torre Nord del Mont Asgard.
La primera ascensió de la cara oest es va aconseguir per Earl Redfern, John Bagley, Eric Brand i Tom Bepler el 1985.[6] El primer ascens individual de West Face va ser completat per Jason 'Singer' Smith el 1998. La primera escalada lliure del Southwest Buttress va ser feta l'any 2012 per Bill Borger i John Furneaux.[7][8]
Vegeu també
- Torres del Trango, la caiguda més alta vertical propera a la terra.
- Cerro Torre
Referències
- ↑ «Mount Thor -The Greatest Vertical Drop on Earth!». The Daily Galaxy, 09-03-2010. [Consulta: 21 agost 2014].
- ↑ Jennings, Ken. «Meet Canada's Mount Thor: The World's Steepest, Tallest Cliff», 10-06-2013. [Consulta: 18 abril 2015].
- ↑ «Thor Peak». Bivouac.com. [Consulta: 30 novembre 2009].
- ↑ Ostriker, J. P. «Lyman Spitzer. 26 June 1914 -- 31 March 1997: Elected ForMemRS 1990». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 53, 2007, pàg. 339–348. DOI: 10.1098/rsbm.2007.0020.
- ↑ Morton, Donald C. «Mt. Asgard And Mt. Thor». Canadian Alpine Journal, 49, 1966, pàg. 42-48. Arxivat de l'original el 2018-09-23 [Consulta: 3 octubre 2018].
- ↑ Redfern, Earl «-Mount Thor - 33 Days on the West Face». Climbing Magazine, 93, desembre 1995, p. 34–36. ISSN: 0045-7159.
- ↑ «Climber Bill Borger», 24-07-2012. [Consulta: 28 agost 2012].
- ↑ Hummel, Will «New route on Baffin Island's Mount Thor». Rock and Ice, 03-08-2012. Arxivat de l'original el 2012-08-08 [Consulta: 28 agost 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-08-08. [Consulta: 3 octubre 2018].
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Above the Arctic Circle: Trekking across Canada's Baffin Island a Wayback Machine (archived 2009-01-30) about Mt. Thor and other Akshayuk Pass features by writer Dave Levinthal