Muluia
| |||||
Tipus | Riu ![]() | ||||
---|---|---|---|---|---|
Inici | |||||
Continent | Àfrica ![]() | ||||
Entitat territorial administrativa | Marroc ![]() | ||||
Localització | serralada de l'Atles ![]() | ||||
Final | |||||
Localització | mar Mediterrània ![]() | ||||
| |||||
Afluent | Uadi Za (en) ![]() ![]() | ||||
Dades i xifres | |||||
Mida | 520 (![]() | ||||
Superfície de conca hidrogràfica | 50.000 km² ![]() | ||||
Espai Ramsar | |||||
Mesures i indicadors | |||||
Cabal | 50 m³/s ![]() | ||||
El Muluia (àrab: ملوية, Mulwiyya, pronunciat localment Muluya; francès: Moulouya) és un riu del Marroc d'uns 600 km de curs i 22,3 m³ de cabal, encara que pot tenir grans variacions. Neix a l'Atles mitjà i corre al nord-est fins a desaiguar a la mar Mediterrània, a Saïdia, a tocar de la frontera algerina. La seva conca és la més gran del Marroc i comprèn uns 54.500 quilòmetres quadrats.
Curs
Té tres afluents principals: l'oued Za, l'oued Ansegmir i l'oued Melloulou. Subministra aigua, entre d'altres, a les ciutats de Berkane, Zaio i Nador. Conté quatre grans embassaments (les xifres de capacitat que se'n donen són les inicials; el constant reompliment de les preses les deixa obsoletes ràpidament):
- Mechra Klila (oficialment Mohamed V), construït el 1967, amb una cabuda de 331 milions de metres cúbics, i que dona electricitat al nord-est del Marroc.[1]
- Mechrâa Homadi, fet el 1955, 5 milions de metres cúbics, es fa servir com a embassament regulatori del Mechra Klila (10 quilòmetres riu amunt) i per a irrigació.[2]
- Hassan II, situat sobre l'oued Za, afluent principal del Muluia, que serveix principalment per a proporcionar aigua potable a les ciutats d'Oujda, Taourirt i El Aioun Sidi Mellouk, i té una cabuda de 109 milions de metres cúbics. Construït el 2000.[3]
- Enjil, situat sobre l'oued Taghoucht, afluent del Muluia, té una capacitat de 12 milions de metres cúbics i va ser bastit el 1995.[4]
Història
Es coneixia amb el nom de Mulucha a l'Antiguitat, quan Sal·lusti, Mela i Plini el Vell assignen fer de frontera entre la Cesariense i la Tingitana, i entre els maures i els massesils (massaesyli) subjectes de Boccus i Jugurta. Estrabó n'esmenta com a frontera el riu Molocath (Μολοχάθ, Μολαχάθ). En Plini i Claudi Ptolemeu apareix amb el nom de Malva (Μαλούα).
El riu fou establert com a límit entre les zones d'influència de Jaume el Just d'Aragó i Sanç IV de Castella, i se'n reservà el català els territoris de l'est (Algèria i Tunis) i el castellà els de l'oest (Marroc).
Referències
- ↑ [enllaç sense format] http://www.water.gov.ma/02patrimoine/fiches-barrages/067.htm Arxivat 2009-01-05 a Wayback Machine.
- ↑ [enllaç sense format] http://www.water.gov.ma/02patrimoine/fiches-barrages/064.htm Arxivat 2008-01-15 a Wayback Machine.
- ↑ [enllaç sense format] http://www.water.gov.ma/02patrimoine/fiches-barrages/047.htm Arxivat 2008-04-16 a Wayback Machine.
- ↑ [enllaç sense format] http://www.water.gov.ma/02patrimoine/fiches-barrages/040.htm Arxivat 2008-01-15 a Wayback Machine.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Plana oficial de la Secretaria d'Estat del Marroc per a l'Aigua Arxivat 2006-10-26 a Wayback Machine. (francès).
- Revisió d'alguns elements bàsics per a l'avaluació dels cabals ambientals en el baix Muluia, de la professora Maria Snoussi, de la Universitat Mohamed V Arxivat 2006-07-02 a Wayback Machine. (castellà).