Niccolò Forteguerri
![]() Monument a Santa Cecília, Roma ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 7 octubre 1419 ![]() Pistoia (Itàlia) ![]() |
Mort | 21 desembre 1473 ![]() Viterbo (Itàlia) ![]() |
Sepultura | Monument to Niccolò Forteguerri (en) ![]() Basílica de Santa Cecília in Trastevere ![]() |
Camarlenc del Col·legi Cardenalici | |
1462 – 1462 ← Alessandro Oliva – Giacomo Ammannati Piccolomini → | |
![]() | |
19 març 1460 – 21 desembre 1473 ← Rinaldo Piscicello – Innocenci VIII → | |
Cardenal | |
5 març 1460 (Gregorià) – | |
Bisbe de Teano | |
25 novembre 1458 – 21 desembre 1473 ← Martino de Belinzo – Ursus de Ursini → Diòcesi: bisbat de Teano ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Formació | Universitat de Siena ![]() |
Activitat | |
Ocupació | sacerdot catòlic ![]() |
Participà en | |
6 agost 1471 | conclave de 1471 ![]() |
Niccolò Fortiguerra (també escrit Forteguerri) (Pistoia, 1419 - Viterbo, 21 de desembre de 1473) va ser un comandant militar, cardenal i secretari del papa Climent XII.[1]
Estava relacionat amb el papa Pius II. Tenia un doctorat in utroque jura de la Universitat de Siena. Es va convertir en bisbe de Teano el 1458 i cardenal el 1460. El 1462 va fer campanya als Estats Pontificis contra Sigismondo Pandolfo Malatesta, aconseguint Fano. Més tard, el 1465, va derrotar a Deífobo d'Anguillara en la batalla.
Va dotar una biblioteca, la Biblioteca Forteguerriana, a Pistoia.[2]
Referències
- ↑ Gelli i Poletti, 2007.
- ↑ Biografia
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Niccolò Forteguerri
- Gelli, Piero; Poletti, Filippo. Dizionario dell'opera. Baldini Castoldi Dalai, 2007. ISBN 978-88-6073-184-5.