Nicolas Isouard
![]() Gravat de Nicolas Isouard | |
Nom original | (fr) Nicolas Isouard ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 6 desembre 1775 ![]() Illa de Malta ![]() |
Mort | 23 març 1818 ![]() París ![]() |
Sepultura | cementiri de Père-Lachaise, 12 48° 51′ 39″ N, 2° 23′ 33″ E / 48.860776°N,2.392411°E / 48.860776; 2.392411 Grave of Isouard (en) ![]() ![]() |
Altres noms | Nicolò Nicolò de Malte ![]() |
Nacionalitat | ![]() |
Activitat | |
Ocupació | Compositor |
Gènere | Òpera ![]() |
Moviment | Música clàssica ![]() |
Estil | Clàssic |
Professors | Michelangelo Vella (en) ![]() ![]() |
Fills | Annette-Julie Nicolò-Isouard, Sophie-Nicole Isouard ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() |
Nicolas Isouard o Nicolò Isouard (Porto Salvo, La Valeta, Malta, 16 de maig de 1773 - París, 23 de març de 1818) fou un compositor maltès.
Fill d'un banquer, estudià música contra la voluntat del seu pare, que volia dedicar-lo a la seva mateixa professió. Ensems que era empleat de Banca, prenia lliçons d'G. Amendola, N. Sala, Guglielmi, i el 1795, després d'haver estrenat l'òpera L'avviso ai maritati, abandonà definitivament els negocis. Després estrenà Artaserse fou nomenat organista de l'església de Sant Joan de Jerusalem, de La Valetta, i més tard mestre de capella de l'Orde de Malta. Suprimida aquesta Orde, el 1799 passà a París, on trobà un protector en Kreutzer, i el mateix Kreutzer li estrenà en l'Òpera Còmica Le tonneliere, que fou seguida d'altres moltes, entre elles L'intrigue au sérail, Le billet de loterie, Cendrillon, etc..totes elles dedicades i estrenades per la soprano llavors de moda Cécile Duret.[1] Entre els seus alumnes en la capital francesa si comptava Gustavo Carulli.
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, segona part, pàg. 2140 (ISBN 84-239-4582-0)
- ↑ *Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 1.ª part, pàg. 2606, (ISBN 84-239-4518-9)