Tirrena-Adriàtica 2021 | ![](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/86/Cycling_%28road%29_pictogram.svg/35px-Cycling_%28road%29_pictogram.svg.png) |
|
Detalls de la cursa |
Cursa | 56. Tirrena-Adriàtica |
Competició | UCI World Tour 2021 2.UWT |
Etapes | 7 |
Dates | 10 – 16 de març de 2021 |
Distància | 1.109,3 km |
País | Itàlia |
Sortida | Lido di Camaiore |
Arribada | San Benedetto del Tronto |
Equips | 25 |
Inscrits | 175 |
Finalitzen | 159 |
Velocitat mitjana | 41,695 km/h |
Pàgina oficial | Official site |
Palmarès |
Vencedor | Tadej Pogačar (UAE Team Emirates) |
Segon | Wout van Aert (Jumbo-Visma) |
Tercer | Mikel Landa Meana (Bahrain Victorious) |
Punts | Wout van Aert (Jumbo-Visma) |
Muntanya | Tadej Pogačar (UAE Team Emirates) |
Joves | Tadej Pogačar (UAE Team Emirates) |
Equip | Astana-Premier Tech |
◀2020 | 2022▶ |
Documentació ![](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e4/Wikidata-logo_S.svg/12px-Wikidata-logo_S.svg.png) |
La Tirrena-Adriàtica 2021, 56a edició de la Tirrena-Adriàtica, es disputà entre el 10 i el 17 de març de 2021 sobre un recorregut de 1.104,1 km repartits entre set etapes, la darrera d'elles una contrarellotge individual. La cursa forma part de l'UCI World Tour 2021.
El vencedor final fou l'eslovè Tadej Pogačar (UAE Team Emirates), vencedor d'una etapa i de la classificació dels joves i de la muntanya. Pogačar superà en poc més d'un minut a Wout Van Aert (Team Jumbo-Visma), vencedor de 2 etapes i de la classificació dels punts, i en gairebé quatre minuts al basc Mikel Landa (Bahrain Victorious).[1]
Equips
En la cursa hi prendran part els 19 equips UCI WorldTeams més sis equips de categoria UCI ProTeam.[2][3]
Etapes
Etapa 1
- Lido di Camaiore – Lido di Camaiore, 10 de març, 156 km
Etapa dividida en dues parts. Els primers 90 km són trencames, amb una cota que cal superar tres vegades, mentre la segona part és totalment plana.[4] Wout Van Aert s'imposà a l'esprint.[5]
Etapa 2
- Camaiore – Chiusdino, 11 de març, 202 km
Primera part de l'etapa totalment plana. A partir del km 90 el terreny és accidentat amb dues cotes a superar, la segona d'elles en l'arribada.[4] Julian Alaphilippe s'imposà a l'esprint en el grup de favorits.[6]
Etapa 3
- Monticiano – Gualdo Tadino, 12 de març, 219 km
Etapa més llarga de la present edició, amb una sola cota a superar, però uns darrers quilòmetres en lleu pujada.[4] El vencedor final fou Mathieu van der Poel, que s'imposà clarament en l'esprint final.[7]
Etapa 4
- Terni – Prati di Tivo, 13 de març, 148 km
Etapa reina de la present edició, amb dos ports de muntanya a superar, el Passo Capannelle (13,8 km al 4,5%) i l'arribada a Prati di Tivo (14,6 km al 7,0%).[4] Tadej Pogačar s'imposà en solitari després de protagonitzar un atac en solitari a manca de sis quilòmetres. A banda de la victòria d'etapa també aconseguí el liderat amb 35" sobre Wout Van Aert.[8]
Etapa 5
- Castellalto – Castelfidardo, 14 de març, 205 km
Etapa amb dues parts ben diferenciades. Els primers 100 quilòmetres són totalment plans, seguint la costa de la mar Adriàtica. Un cop a Castelfidardo els ciclistes hauran de fer quatre voltes a un circuit de 23 km. El circuit és molt accidentat. amb diverses cotes, una d'elles amb rampes durant més d'un quilòmetre al 15%.[4] El vencedor fou Mathieu van der Poel, que s'imposà en solitari després d'atacar a més de 60 km per l'arribada. El líder Tadej Pogačar consolidà la seva posició i allunyà l'immediat perseguidor a més d'un minut.[9]
Etapa 6
- Castelraimondo – Lido di Fermo, 15 de març, 169 km
Etapa pels voltants de Fermo, amb un recorregut amb diversos circuits. Sols hi ha una petita cota a superar en la primera meitat d'etapa.[4] Mads Würtz Schmidt s'imposà a l'esprint en un petit grup de cinc escapats.[10]
Etapa 7
- San Benedetto del Tronto – San Benedetto del Tronto, 16 de març, 10,1 km (contrarellotge individual)
Habitual contrarellotge individual pel passeig marítim de San Benedetto del Tronto, totalment plana.[4] Wout Van Aert s'imposà amb sis segons per davant de Stefan Küng. La sorpresa fou la tercera posició de Filippo Ganna, campió del món de contrarellotge.[1]
Classificacions finals
Classificació general
[11]
Classificació per punts | Classificació de la muntanya |
Classificació dels joves | Classificació per equips |
Evolució de les classificacions
Llista de participants
Llista de participants
Referències
- ↑ 1,0 1,1 esport3. «Van Aert guanya la crono final i Pogacar s'emporta la Tirrè-Adriàtic», 16-03-2021. [Consulta: 20 març 2021].
- ↑ «56th Tirreno–Adriatico: a 7 stage spectacle awaits». Tirreno-Adriatico. RCS Sport, 02-02-2021.
- ↑ «Route 2021 Tirreno - Adriatico». Tirreno-Adriatico. RCS Sport.
- ↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 4,4 4,5 4,6 «Tirreno-Adriático 2021: Recorrido, etapas, perfiles, libro de ruta y últimos vencedores» (en castellà), 09-03-2021. [Consulta: 14 març 2021].
- ↑ esport3. «Wout van Aert sorprèn els esprínters i guanya la primera etapa de la Tirrè-Adriàtic», 10-03-2021. [Consulta: 14 març 2021].
- ↑ esport3. «Alaphilippe s'adjudica la victòria en la segona etapa de la Tirrè-Adriàtic en un final espectacular», 11-03-2021. [Consulta: 14 març 2021].
- ↑ esport3. «Van der Poel s'adjudica la tercera etapa de la Tirrè-Adriàtic i pressiona al líder Van Aert», 12-03-2021. [Consulta: 14 març 2021].
- ↑ esport3. «Tadej Pogacar s'exhibeix a la quarta etapa de la Tirrè-Adriàtic i ja és mallot blau», 13-03-2021. [Consulta: 14 març 2021].
- ↑ esport3. «Van der Poel s'adjudica la cinquena etapa de la Tirrè-Adriàtic en un final vibrant», 14-03-2021. [Consulta: 14 març 2021].
- ↑ esport3. «El suís Mads Würtz guanya la penúltima etapa de la Tirrè-Adriàtic», 15-03-2021. [Consulta: 20 març 2021].
- ↑ Tirrena-Adriàtica 2021 a ProCyclingStats
Enllaços externs