Valeri del Bierzo
![]() | Per a altres significats, vegeu «Sant Valeri». |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 630 (Gregorià) ![]() Astorga (província de Lleó) ![]() |
Mort | 695 (Gregorià) ![]() San Pedro de Montes (Valdueza, municipi de Ponferrada, el Bierzo, Lleó) |
Sepultura | Església de San Pedro de Montes |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Eremitisme i cristianisme ![]() |
Ocupació | monjo, escriptor, ermità ![]() |
Professors | Fructuós de Braga ![]() |
anacoreta i confessor | |
| |
Celebració | Església Catòlica Romana |
Festivitat | 21 de febrer |
Iconografia | Com a monjo |
Valeri del Bierzo o d'Astorga (Astorga, ca. 630 - San Pedro de Montes, 695), va ésser un eremita i teòleg visigot.[1]
Vida
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/Retablo_Mayor_Iglesia_Monasterio_de_San_Pedro_de_Montes.jpg/220px-Retablo_Mayor_Iglesia_Monasterio_de_San_Pedro_de_Montes.jpg)
Havia nascut a Astorga i de jove ja va ser molt devot. Deixeble de sant Fructuós de Braga,[1] volgué ingressar en un monestir que havia fundat a Compludo, però no hi fou acceptat. Llavors va retirar-se a fer vida eremítica a una ermita prop del castell de La Piedra, no lluny d'Astorga. La seva vida apartada i austera li va donar fama de santedat i va començar a rebre visites de persones que volien rebre el seu consell i consol.
Valeri es retirà més lluny, a Ebronato, on els fidels li construeixen un petit oratori. Novament, atreu multituds, i un prevere hi és enviat per fer-se càrrec de l'església, però, envejós, amarga la vida a Valeri, que torna a marxar. A la comarca d'El Bierzo s'estableix prop del lloc on Fructuós havia fundat el monestir de San Pedro de los Montes.[2] Tot i que primer no va ser ben acollit, va arribar a ésser-ne elegit abat.
El bisbe d'Astorga Isidor el crida perquè l'acompanyi al concili de Toledo, però abans d'anar-hi mor el bisbe i Valeri ja no hi va. Va morir al monestir de San Pedro, on van conservar-se les seves relíquies.
Obres
Va escriure diverses obres hagiogràfiques i religioses:
- Laus Egeriae, panegíric de la monja Egèria[3]
- Ordo querimoniae prefati discriminis, obra autobiogràfica basada en l'obra perduda d'Ildefons de Toledo Líber prosopopoeia imbecillitatis propriae
- Vita Sancti Fructuosi, on narra la vida de Fructuós de Braga[4]
- Replicatio
- De genere monachorum, obra sobre la vida monàstica
- Epitameron proprium praefati discriminis
- Dicta ad Donadeum, recull de màximes i consells
- Poemata
Referències
- ↑ 1,0 1,1 Vauchez, André; Mayeur, Jean-Marie; Venard, Marc; Pietri, Luce. Histoire du christianisme (en francès). vol.4: Évêques, moines et empereurs (610-1054):. Fleurus, 1993, p. 635. ISBN 2718907258.
- ↑ de Ferreras, Juan. Synopsis historica chronologica de Espana (en castellà). vol.3. Francisco de el Hierro, 1716, p. 390.
- ↑ Laus Egeriae
- ↑ García de Valdeavellano, Luis. Señores y burgueses en la Edad Media hispana (en castellà). Real Academia de la Historia, 2009, p. 85. ISBN 8496849538.
Bibliografia
- Roger Collins. "The “Autobiographical” Works of Valerius of Bierzo: their Structure and Purpose" en Los Visigodos: historia y civilización (ed. A. González Blanco). Murcia: Universidad de Murcia, 1986. Reimpreso en Law, Culture and Regionalism in Early Medieval Spain. Variorum, 1992. ISBN 0 86078 308 1.
Enllaços externs
- FCSH.unl.pt Ronaldo Amaral. Os “Padres do Deserto” na Galiza: apropriações e usos da Literatura Monástica Oriental na Autobiografía de Valério do Bierzo: implicações no Imaginário sobre o Mal. Arxivat 2008-02-14 a Wayback Machine.
- Libro.uca.edu Charles Julian Bishko. The Pactual Tradition in Hispanic Monasticism.
- "Valerius Bergidensis" en Bibliotheca Augustana