Volta a Suïssa 2009Data | 13 - 21 de juny de 2009 |
---|
Etapes | 9 etapes |
---|
Distància | 1.355 km |
---|
Països | Liechtenstein, Suïssa |
---|
Sortida | Mauren |
---|
Arribada | Berna |
---|
Palmarès |
---|
Vencedor | Fabian Cancellara (Team Saxo Bank) |
---|
Temps del vencedor | 33h 05' 51" |
---|
Segon | Tony Martin (Team Columbia-High Road) |
---|
Tercer | Roman Kreuziger (Liquigas) |
---|
Classificacions secundàries |
---|
Muntanya | Tony Martin (Team Columbia-High Road) |
---|
Punts | Fabian Cancellara (Team Saxo Bank) |
---|
Metes volants | Enrico Gasparotto (Lampre-NGC) |
---|
Equip | Team Saxo Bank |
---|
|
La Volta a Suïssa 2009 és la 73a edició de la Volta a Suïssa, una competició ciclista per etapes que es disputa per les carreteres de Suïssa. Aquesta edició es disputà entre el 13 i el 21 de juny de 2009, amb un recorregut de 1.355 km distribuïts en 9 etapes, amb inici a Liechtenstein, amb una petita contrarellotge individual, i final a Berna. La cursa forma part del programa UCI ProTour 2009.
El vencedor final fou el suís Fabian Cancellara, per davant de l'alemany Tony Martin.
Equips participants
En pertànyer la Volta a Suïssa a l'UCI ProTour, els 18 equips que en formen part hi estan automàticament convidats. A més a més l'organització ha convidat dos equips professionals continentals, el Cervélo TestTeam i el Vorarlberg-Corratec, per formar un total de 20 equips.
Els 20 equips que prenen part en aquesta edició són:[1]
Etapes
La primera etapa de la present edició consistia en una petita contrarellotge individual dins del veí estat de Liechtenstein, amb una petita ascensió durant la primera part i un descens tècnic per arribar a la meta després d'una recta de 2 km.[2]
El dues vegades campió del món de contrarellotge i actual campió de Suïssa Fabian Cancellara fou el vencedor de l'etapa, amb 19 segons d'avantatge respecte al vigent campió de la cursa, el txec Roman Kreuziger.[3]
Resultats de la 1a etapa | | Classificació general després de la 1a etapa |
Aquesta etapa comença a 1400 msnm per tot seguit iniciar un descens de 35 km que ha de dur els ciclistes fins als 500 msnm. Després d'uns 60 km totalment plans pel fons de la vall s'inicia l'ascens fins a tornar al lloc de partida, amb un port de primera i un de tercera categoria abans de l'arribada[4]
L'etapa està marcada per una escapada formada per Javier Aramendia, Josef Benetseder i Hervé Duclos-Lassalle, que aconsegueixen una màxima diferència de 2'30", però a manca de 25 km són agafats pel gran grup. En aquell moment ataca Tony Martin, el qual passarà pel port de primera en primera posició, però serà agafat a 6 km de l'arribada per la feina feta pels equips dels esprínters. Bernhard Eisel s'imposarà a l'arribada per davant de Gerald Ciolek i Óscar Freire.[5]
Resultats de la 2a etapa | | Classificació general després de la 2a etapa |
Els primers 100 km de l'etapa tenen una tendència al descens, tot i algunes pujades no puntuables. A partir d'aquell moment comença l'ascensió al Lukmanier Pass, a quasi 2000 msnm. La part final de l'etapa, una vegada acabat el descens, és plana[6]
El dia comença amb una escapada formada per Will Frischkorn, Enrico Gasparotto, Samuel Dumoulin i Marlon Pérez Arango, que arriben a tenir una màxima diferència de 3' al capdamunt del Lukmanier Pass. La feina dels equips dels esprínters i l'amenaça de Gasparotto de cara a la general van fer que el gran grups tirés amb força i els acabés agafant a manca de 3 km. Ryder Hesjedal tried a solo move when the catch occurred, but he was caught with a little over 1 km to go. A l'esprint Mark Cavendish s'imposà a Óscar Freire i Thor Hushovd.[7]
Resultats de la 3a etapa | | Classificació general després de la 3 etapa |
Primera part d'etapa d'alta muntanya, amb l'ascensió al Gotthardpass, el punt més elevat d'aquesta edició amb 2108 msnm. Més endavant els ciclistes han de superar un port de segona categoria a 50 km de l'arribada.[8]
L'etapa s'inicia amb una escapada molt nombrosa, de 26 ciclistes. El millor situat de tots ells és Tony Martin, a poc més de mig minut de Cancellara. Amb tot, no podrà passar una segona criba, en què sols 9 dels 26 queden al capdavant.
Tadej Valjavec fou el primer a atacar dins el grup d'escapat per tal de guanyar l'etapa, però Matti Breschel i Andy Schleck ho eviten. El següent en provar sort fou Thomas Rohregger, però fou agadat a 150 metres de l'arribada. Finalment el vencedor fou Breschel, que superà a la mateixa línia de meta Maksim Iglinski. Valjavec es convertia en el nou líder.[9]
Resultats de la 4a etapa | | Classificació general després de la 4a etapa |
Etapa reina de la present edició de la Volta a Suïssa, amb quatre ports de muntanya puntuables, dos de primera categoria i dos de tercera. Dos d'aquests ports es troben en els darrers quilòmetres de l'etapa, amb un port de 1a a manca de 10 km i un de 3a l'arribada final.[10]
Nombroses escapades es produïren durant tota l'etapa. La primera fou de Pascal Hungerbühler, que va córrer escapat durant els primers 150 km. Una vegada agafat foren nombrosos els intents d'escapada, formant-se finalment un grup de 15 corredors on hi havia tots els grans favorits. Tot i els intents de Tony Martin per marxar en solitori fou Michael Albasini el que guanyà l'etapa a l'esprint. Andy Schleck fou el gran perjudicat de l'etapa, perdent més d'un minut respecte al líder.[11]
Resultats de la 5a etapa | | Classificació general després de la 5a etapa |
Aquesta és una etapa bàsicament plana, amb un port de segona categoria només començar i dos ports de tercera en els darrers quilòmetres.[12]
Reto Hollenstein és el protagonista de l'etapa, amb una escapada que s'acaba a manca de 20 km per a l'arribada. Els equips dels esprínters no volien deixar passar un bona oportunitat per arribar plegats a l'arribada i jugar-se la victòria a l'esprint. En aquest, el més fort fou, nòvament, Mark Cavendish per davant d'Óscar Freire. Fabian Cancellara va aprofitar per passar a la segona posició de la general en guanyar 5" de bonificacions.[13]
Resultats de la 6a etapa | | Classificació general després de la 6a etapa |
Etapa bàsicament plana durant els primers 180 km per acabar amb una brusca ascensió a dos ports en els darrers 20 km, el darrer d'ells de 2a categoria i punt d'arribada de l'etpa.[14]
L'escapada del dia va estar formada per 4 ciclistes entre els quals hi havia José Joaquín Rojas i Gerald Ciolek, però a 13 km per l'arribada foren agafats. L'ascens al darrers dels ports va propiciar la lluita entre els favorits, escapant-se Roman Kreuziger, el qual va tenir una màxima diferència de 15". En els darrers metres es va confiar, cosa que va permetre la victòria final de Kim Kirchen. A 7" arribà el grup de favorits, sense canviar res a la general.[15]
Resultats de la 7a etapa | | Classificació general després de la 7a etapa |
Etapa amb un recorregut molt similar a l'anterior. Un primer tram pla i uns quilòmetres finals en ascens, en aquest cas a un port de 3a i de 1a categoria.[16]
Bastants intents d'escapada van tenir lloc en els primers quilòmetre d'etapa, però el control exercit pels equips dels favorits a la general van evitar que aquestes fructifiquessin. En els darrers quilòmetres el fort marcatge entre els favorits fou aprofitat per Tony Martin per a obtenir la victòria, la sisena del seu equip en aquesta edició. Cancellara, novament, retalla diferències respecte al líder.[17]
Resultats de la 8a etapa | | Classificació general després de la 8a etapa |
La darrera etapa és una contrarellotge individual sense cap dificultat muntanyosa.[18]
Fabian Cancellara fa una excel·lent contrarellotge, amb la qual recupera els 4" de desavantatge que tenia respecte al fins aleshores líder Tadej Valjavec, i aconseguix imposar-se a la general amb més de 2' sobre Tony Martin, segon classificat a la general.
Resultats de la 9a etapa | | Classificació final |
Classificacions finals
Classificació general
Classificació de la muntanya
Classificació per punts
Classificació dels esprints
Classificació per equips
Evolució de les classificacions
Referències
- ↑ Equips convidats Arxivat 2009-08-05 a Wayback Machine. a www.tds.ch
- ↑ Recorregut de l'etapa 1 Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ Cancellara se exhibe en el prólogo a marca.com (13 de juny de 2009) (castellà)
- ↑ Recorregut de la 2a etapa Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ Eisel se impone al sprint en la segunda etapa de la Vuelta a Suiza a marca.com (14 de juny de 2009) (castellà)
- ↑ Recorregut de la 3a etapa Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ Cavendish arrebata la victoria a Freire en la Vuelta a Suiza a marca.com (15 de juny de 2009) (castellà)
- ↑ Recorregut de la 4a etapa Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ Breschel gana la etapa y Valjavec nuevo líder en Suiza a marca.com (16 de juny de 2009) (castellà)
- ↑ Recorregut de la 5a etapa Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ El suizo Albasini gana la quinta etapa, Valjavec mantuvo el liderato a marca.com (17 de juny de 2009)
- ↑ Recorregut de la 6a etapa Arxivat 2009-04-12 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ Cavendish vuelve a batir a Freire en Suiza a marca.com (18 de juny de 2009)
- ↑ Recorregut de la 7a etapa Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ Kim Kirchen gana la séptima etapa de la Vuelta a Suiza a marca.com (19 de juny de 2009)
- ↑ Recorregut de la 8a etapa Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. (alemany)
- ↑ Tony Martin gana la etapa reina de la Vuelta a Suiza a marca.com (20 de juny de 2009)
- ↑ Recorregut de la 9a etapa Arxivat 2009-06-17 a Wayback Machine. (alemany)