Šen Čou
Šen Čou | |
---|---|
![]() Portrét starce (耋像圖), autoportrét Šen Čoua, 1506 | |
Pseudonym | Š’-tchien, Paj-š’-weng a další |
Jiná jména | Šen Čchi-nan |
Narození | 1427 Siang-čcheng, Ťiang-su |
Úmrtí | 1509 |
Umělecká činnost | |
Znám jako | malíř, kaligraf, básník, prozaik |
Škola | škola Wu |
Významná díla | Tři cypřiše (三柏圖), Putování po Západních horách (西山紀遊圖), Dvanáct pohledů na Wu-men (吳門十二景圖冊), Portrét starce (耋像圖) |
Ovlivněn | Tung Jüan, Ťü-žan, Ma Jüan, Sia Kuej, čtyři jüanští mistři |
Ovlivnil | Wen Čeng-ming, Čchien Ku, Wen Po-žen, Lu Č’, Čang Ling, Čchen Čchun |
| |
Národnost | chanská |
Země | říše Ming |
Bydliště | Su-čou |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Šen Čou (čínsky pchin-jinem Shěn Zhōu, znaky 沈周; 1427–1509) byl čínský malíř z dob dynastie Ming, představitel tzv. literátského malířství. Maloval především krajiny, bývá považován za zakladatele školy Wu, malířské školy rozvíjející se především v 2. polovině 15. a 1. polovině 16. století. Je řazen ke „čtyřem mistrům mingské doby“, mezi něž patřili ještě Tchang Jin, Wen Čeng-ming a Čchiou Jing.
Jména
Šen Čou používal zdvořilostní jméno Čchi-nan (čínsky pchin-jinem Qǐnán, znaky zjednodušené 启南, tradiční 啟南) a pseudonymy Š'-tchien (čínsky pchin-jinem Shítián, znaky 石田, „Kamenné pole“), Paj-š’-weng (čínsky pchin-jinem Báishíwēng, znaky 白石翁, „Stařec Bílý kámen“),[1] Jü-tchien-šeng (čínsky pchin-jinem Yùtiánshēng, znaky 玉田生), Jou-ču-ťü ču-žen (čínsky pchin-jinem Yǒuzhújū zhǔrén, znaky 有竹居主人).
Život a dílo
Pocházel z bohaté úřednické rodiny ze Siang-čchengu u Su-čou. Jeho rodina byla známa uměleckými zájmy, jeho otec i děd se věnovali malbě a přátelili se s slavným malířem Wang Mengem.[1] Šen Čou tak vyrůstal obklopen uměním a dostalo se mu kvalitního vzdělání v malířství, kaligrafii i umění poezie.[2] Jeho učiteli byli přední sučouští umělci.
Žil v rodinném sídlu na severním předměstí Su-čou, věnoval se umění a navzdory rodinné tradici se odmítal účastnit úřednických zkoušek a nastoupit úřednickou kariéru. Již relativně mladý (jako třicátník) proslul jako kaligraf, básník a esejista. Jeho sebrané spisy vyšly pod názvem Š’-tchien ťi (石田集, Sebraná díla kamenného pole), vydal i několik samostatných sborníků. Jeho básnickými vzory byli tchangští a severosungští tvůrci.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Poet_on_a_Mountaintop.jpg/220px-Poet_on_a_Mountaintop.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/99/Shen_Zhou_%28painting%29_and_Wang_Ao_%28poem%29._Ode_to_Pomegranate_and_Melon_Vine._Detroit_Institute_of_Arts.jpg/220px-Shen_Zhou_%28painting%29_and_Wang_Ao_%28poem%29._Ode_to_Pomegranate_and_Melon_Vine._Detroit_Institute_of_Arts.jpg)
K malbě se významněji obrátil až po čtyřicítce a postupně vynikl bezprostředností a prostotou výrazu. Mistrovství dosáhl v různých žánrech – krajinách, malbě květin a ptáků i portrétu. Zejména jeho krajiny jsou stylově různorodé, s tím jak probíhalo jeho umělecké hledání.[1] Stal se jedním z nejvýznamnějších mingských umělců a je považován za zakladatele školy Wu, malířské školy rozvíjející se ve 2. polovině 15. a 1. polovině 16. století.
Šen Čouovy nápisy na jeho autoportrétu Portrét starce:[3]
„ | Někteří lidé říkají, že moc malé oči, jiní zase, že brada je moc úzká. Já sám je zvenčí neznám a proto ani nemohu vědět, jestli jsou namalovány špatně. Nač porovnávat rysy obličeje, já se hlavně bojím, aby nechyběla ctnost. Světem se protloukám osmdesát let a brzy si podám ruku se smrtí. Prvního roku éry Čeng-te [1506] vlastnoručně nadepsal stařec Kamenné pole. Podobá se či nepodobá, je pravý či ne? Podoba na papíře, to je člověk vně skutečného člověka. Život a smrt jsou jen sen, nebe a země stejný prach. Uvolněně proplouvám světem, v srdci stále mladý. Následujícího roku znovu připsal. | “ |
— Šen Čou, 1506 a 1507.[3] |
Odkazy
Reference
- ↑ a b c d КРАВЦОВА, М.Е. Шэнь Чжоу [online]. Синология.Ру [cit. 2015-04-07]. Stať z Духовная культура Китая: энциклопедия: в 5 т. / гл. ред. М.Л. Титаренко; Ин-т Дальнего Востока. — М.: Вост. лит., 2006–. Т. 6 (дополнительный). Искусство / ред. М.Л. Титаренко и др. — 2010. — 1031 с. С. 873-874.. Dostupné online. (rusky)
- ↑ Encyclopaedia Britannica. Shen Zhou (Chinese painter) [online]. Encyclopaedia Britannica [cit. 2010-02-07]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b WANG, Yao-ťing. Čínské malířství. 1. vyd. Praha: Euromedia Group - Knižní klub, 2008. 207 s. ISBN 978-80-242-2239-4. S. 33–34.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Šen Čou na Wikimedia Commons
- (anglicky) Šen Čou a jeho obrazová galerie
- National Palace Museum. Four Great Masters of the Ming dynasty: Shen Zhou [online]. Taipei: National Palace Museum [cit. 2015-01-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-03-19. (anglicky)