Alois Sivek
Prof. PhDr. Alois Sivek, CSc. | |
---|---|
Narození | 10. února 1920 Dolní Suchá Československo ![]() |
Úmrtí | 7. října 1971 (ve věku 51 let) nebo 12. října 1971 (ve věku 51 let) Havířov Československo ![]() |
Povolání | pedagog, spisovatel, etnograf, učitel, publicista, folklorista, literární historik a literární kritik |
Alma mater | Masarykova univerzita Filozofická fakulta Masarykovy univerzity |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Alois Sivek (10. února 1920 Dolní Suchá – 7. října nebo 12. října 1971 Havířov) byl moravský[zdroj?!] literární historik a kritik, bohemista, polonista, folklorista, editor literárních textů a vysokoškolský pedagog.
Život
Po maturitě (1938) na reálném gymnáziu v Českém Těšíně[1] vystudoval obory bohemistika a germanistika na Filozofické fakultě Masarykovy univerzity v Brně (vzhledem k uzavření českých vysokých škol okupačními úřady absolutorium v roce 1948),[2] doktorát filozofie zde získal v roce 1950, titul kandidát věd r. 1960.[3] Již od roku 1946 se paralelně s dokončováním studií věnoval pedagogické práci na různých typech středních škol ostravského regionu (Český Těšín, Karviná, Orlová), v letech 1950 – únor 1952 byl lektorem českého jazyka a literatury na Univerzitě Adama Mickiewicze v Poznani.[1]
V roce 1953 spoluzakládal Vyšší pedagogickou školu v Opavě,[4] kde zastával funkci proděkana a vedoucího katedry filologie (1953–1957).[5] Po dosažení docentury (1957)[6] vyučoval na olomoucké Filozofické fakultě Univerzity Palackého (vedoucí katedry bohemistiky 1959–1961),[7] v dalším období se ujal vedení katedry českého jazyka a literatury na ostravském Pedagogickém institutu (1961–1964) a po jeho transformaci na Pedagogickou fakultu Ostravské univerzity stál v letech 1964–1970 v jejím čele jako děkan.[2] V roce 1968 byl jmenován mimořádným profesorem,[1] v etapě tzv. normalizace odmítl propustit pedagogy vyloučené z KSČ a byl z funkce děkana odvolán.[2] V důsledku vážného onemocnění rok poté (1971) skonal ve věku 51 let.
Tvorba
Jako žák prof. Franka Wollmana[2] soustředil svůj hlavní vědecký a badatelský zájem ve sféře folkloristiky na zkoumání vztahu literatury a lidové slovesnosti v národnostně, společensky i sociálně složité oblasti širšího Ostravska, Slezska a moravsko-slovensko-polského pomezí. V dílčích studiích věnoval mj. pozornost krajovým variantám baladických látek v ústních tradicích, hornickému folklóru i motivům pokladů v pověstech, pohádkách a vyprávěních. Monograficky se zabýval zvláště problematikou zbojnictví (Ondráš z Janovic) v širších souvislostech jejího reflektování v lidové slovesnosti, literatuře a umění.
Jeho literárněhistorické práce byly zaměřeny především na díla Petra Bezruče (textologické problémy Slezských písní, Stužkonosky modré, příležitostných básní a edice korespondence), Vojtěcha Martínka a Viléma Závady. Jako literární kritik a recenzent pozorně sledoval vznikající regionální literární tvorbu českého a polského původu, organizoval setkání se začínajícími spisovateli a jejich čtenáři, na vědeckých konferencích (např. Bezručovy Opavy) přednášel o poezii, próze, dramatu i literatuře pro děti a mládež. Byl iniciátorem a spoluautorem třídílné bibliografie polských silesiak z oblasti Těšínska, spoluzakladatelem, autorem řady statí, předsedou a členem redakční rady měsíčníku Červený květ,[8] předsedou ediční rady nakladatelství Profil, členem vědecké rady Památníku Petra Bezruče, členem redakčních rad Slezského sborníku a Radostné země, do nichž také autorsky přispíval.[1] Dále publikoval v česky i polsky psaných periodikách Listy Památníku Petra Bezruče, Těšínsko, Bílovecko, Ostravský kulturní zpravodaj, Dějepis ve škole, Zlatý máj, Sobótka, Zwrot,[9] Poglądy, Mazury, Warmia[10] a deníku Nová svoboda.[5]
V rámci svého pedagogického působení pomohl vychovat řadu učitelů českého jazyka základních a středních škol, kteří oceňovali jeho pozorný přístup k jejich osobním i výukovým problémům, vědecké vzdělávání a schopnost přehledně a metodicky utříděně vyložit přednášené učivo. Výrazně se rovněž podílel na organizačním vybudování systému vysokého pedagogického školství na Ostravsku.[9]
Dílo
Publikace
- Zbojnické motivy: se zvl. zřením k tematice janošíkovsko-ondrášovské (Brno 1950)
- Bezručova Stužkonoska modrá (Opava 1955, 1958)
- Ondráš z Janovic: příspěvek k poznání zbojnické problematiky v slovesnosti slezské oblasti (Ostrava 1958)
- Milan Rusinský 50letý: metodické materiály k lit. večerům (Ostrava 1959)
- Zbojník Ondráš a ondrášovská tradice v slovesnosti slezské oblasti (Praha 1959)
- Vybrané kapitoly ze světových dějin: francouzská literatura: teze cyklu přednášek k individuálnímu studiu pracovníků knihoven (Ostrava 1970)
Sborníky
- Bibliografie polských silesiak, 3 svazky (s A. Grobelným a M. Kudělkou, Opava 1952–1954)
- Cestami k Polnímu kvítí: metodické materiály o poesii zasloužilého umělce Víléma Závady (Ostrava 1957)
- Ondráš z Janovic (Ostrava 1957)
- Tři studie o moderní české literatuře: sborník studentských prací (Praha 1962)
- Ostrava: sborník příspěvků k dějinám a výstavbě města (Ostrava 1963)
Edice
- Počátkové školních let Františka Palackého – z "Vlastních životopisů Františka Palackého" (Hodslavice 1958)
- Pohádky: výbor – Vojtěch Martínek (Ostrava 1958)
- Ze slezské domoviny: pohádky a pověsti (Ostrava 1960)
- Bajki śląskie – do polštiny přeložil Władysław Czaja. (Ostrava 1962)
- Od tří řek: pohádky a pověsti od Olzy, Ostravice a Opavice (Ostrava 1964)
- Voda z dračí studánky – Vojtěch Martínek (Ostrava 1965)
- Dopisy Otakara Bystřiny Petru Bezručovi (Nový Jičín 1967)
- Stará píseň: zkazky a lidová vyprávění – Karel Dvořáček (Ostrava 1967)
- Školní poznámky – Vojtěch Martínek (Ostrava 1967)
- Větévky jalovcové, romance ze starých časů – Vojtěch Martínek (Ostrava 1967)
- Z korespondence o Slezských písních: Bezruč – Duša – Klír – Konůpek (Frýdlant nad Ostravicí 1967)
Učebnice a školní pomůcky
- Čítanka pro šestý ročník základní devítileté školy s polským jazykem vyučovacím (Praha 1965)
- Slezské písně – Petr Bezruč: Edice mimočítanková četba (Praha 1960)
Odkazy
Reference
- ↑ a b c d ZÁVODSKÝ, Artur. Alois Sivek odešel [online]. Filozofická fakulta Masarykovy univerzity. Dostupné online.
- ↑ a b c d Biografický slovník Slezska a severní Moravy 1, s. 95.
- ↑ Československé práce o jazyce, dějinách a kultuře slovanských národů od r. 1760, s. 424.
- ↑ Padesáté výročí založení Vyšší pedagogické školy v Opavě [online]. Listy Ostravské univerzity (příloha) [cit. 2014-06-03]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-09-24.
- ↑ a b PLESKOT, Jaroslav. Vzpomínka na prof. Aloise Sivka [online]. Listy Ostravské univerzity [cit. 2014-05-16]. S. 14–15. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-09-24.
- ↑ Zakladatelé a pokračovatelé: památník osobností obnovené univerzity, s. 198.
- ↑ Historie katedry bohemistiky na Univerzitě Palackého v Olomouci [online]. Univerzita Palackého v Olomouci [cit. 2014-05-16]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-05-16.
- ↑ Červený květ [online]. Slovník české literatury po roce 1945. Dostupné online.
- ↑ a b Biografický slovník širšího Ostravska 3, s. 101.
- ↑ Literární slovník severní Moravy a Slezska (1945–2000), s. 265.
Literatura
- Slovník sběratelů, vydavatelů a zpracovatelů moravských lidových pověstí – Doupalová Eva. Praha: SPN, 1988
- Bibliografie 1945–1971 – Sivek Alois: zpracoval Martin Tomášek. Ostrava: Ostravská univerzita, 1997. 37 s. ISBN 80-7042-513-X.
- Biografický slovník Slezska a severní Moravy. 1. sešit. Ostrava: Ostravská univerzita; Opava: Optys, 1993. 112 s. ISBN 80-85819-05-8. S. 95–96.
- Biografický slovník širšího Ostravska. 3. sešit – zpracoval Viktor Ficek. Opava: Slezský ústav ČSAV, 1979. 126 s. S. 99–102.
- KUDĚLKA, Milan; ŠIMEČEK, Zdeněk, a kol. Československé práce o jazyce, dějinách a kultuře slovanských národů od r. 1760: biograficko-bibliografický slovník. 1. vyd. Praha: SPN, 1972. 560 s. S. 424.
- Kulturně-historická encyklopedie českého Slezska a severovýchodní Moravy. 2. svazek: M–Ž. 2. vydání. Ostrava: Ústav pro regionální studia Filozofické fakulty Ostravské univerzity, 2013. 575 s. ISBN 978-80-7464-387-3. S. 323.
- Lidová kultura: národopisná encyklopedie Čech, Moravy a Slezska. 1 sv. Praha: Mladá fronta, 2007. 284 s. ISBN 978-80-204-1711-4. S. 198–199.
- Literární slovník severní Moravy a Slezska (1945–2000) – Iva Málková, Svatava Urbanová a kol. Olomouc: Votobia; Ostrava: Ústav pro regionální studia OU, 2001. 367 s. ISBN 80-7198-515-5. S. 265–266.
- SKALIČKA, Jiří. Alois Sivek. In Zakladatelé a pokračovatelé: památník osobností obnovené univerzity. Olomouc: Vydavatelstvi Univerzity Palackého, 1996. 260 s. ISBN 80-7067-614-0. S. 197–198.
- ŠULEŘ, Oldřich. Laskavé podobizny: zapomínaní a zapomenutí literáti ze Slezska a severní Moravy. Ostrava: Repronis, 2005. 221 s. ISBN 80-7329-086-3. S. 163–165.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Alois Sivek
- Alois Sivek v souborném katalogu Akademie věd ČR
- Alois Sivek v katalogu Univerzitní knihovny Ostravské univerzity
- Alois Sivek v katalogu regionálních osobností Vědecké knihovny v Olomouci
- Radim Prokop: Před třiceti lety zemřel prof. Alois Sivek : Těšínsko 1/2002, s. 32