František Tymeš
František Tymeš | |
---|---|
Poslanec Národního shromáždění ČSR | |
Ve funkci: 1935 – 1939 | |
Poslanec Prozatímního a Ústavodárného NS, Národního shromáždění ČSR a ČSSR | |
Ve funkci: 1945 – 1968 | |
Náměstek předsedy čs. vlády | |
Ve funkci: 1947 – 1948 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | soc. dem. NSP soc. dem. KSČ |
Narození | 14. října 1895 Lipník Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 2. října 1968 (ve věku 72 let) Brno Československo ![]() |
Profese | spisovatel, novinář, politik a redaktor |
Ocenění | Řád Klementa Gottwalda Řád republiky |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
František Tymeš (14. října 1895 Lipník – 2. října 1968 Brno[1]) byl československý meziválečný i poválečný politik, člen vlády a poslanec Národního shromáždění za Československou sociálně demokratickou stranu dělnickou, po únorovém převratu v roce 1948 za Komunistickou stranu Československa.
Biografie
Původní profesí byl dělníkem.[1] Od roku 1910[2] byl členem sociálně demokratické strany a od roku 1918 jejím funkcionářem.[1] Po vzniku Československa se stal redaktorem regionálního listu Stráž Pojizeří v Mladé Boleslavi. V době rozkolu v sociální demokracii zastával centristické postoje, do KSČ neodešel. V letech 1919–1924 redigoval list Stráž (později Rudá stráž)[3] a Národní deník v Brně.[2]
Od roku 1925 působil v Brně, kde zastával post tajemníka župního výboru strany, byl redaktorem brněnského sociálně demokratického tisku a členem výkonného výboru.[3] V letech 1933–1938 byl členem představenstva sociálně demokratické strany.[1] Na 18. sjezdu sociálních demokratů v roce 1937 byl zvolen do předsednictva strany jako představitel mladší generace.[4]
V parlamentních volbách v roce 1935 se stal poslancem Národního shromáždění. Poslanecké křeslo si oficiálně podržel do zrušení parlamentu roku 1939.[5] Krátce předtím ještě v prosinci 1938 přestoupil do poslaneckého klubu nově utvořené Národní strany práce.[6] V letech 1938–1939 se podílel na budování této krátce existující politické formace. Byl pokladníkem jejího poslaneckého klubu a členem představenstva strany.[7] Podle údajů z roku 1935 byl tajemníkem. Bydlel v Brně.[8]
Za okupace byl vězněn v koncentračním táboře.[9] Gestapo ho zatklo již počátkem září 1939 (Akce Albrecht der Erste) a jako tzv. politický rukojmí byl nejprve internován na Špilberku. Pak byl až do konce války vězněn v koncentračním táboře Dachau a Buchenwald (v něm byl členem ilegálního českého národního výboru a internacionálního socialistického výboru). Několik týdnů po zatčení mu tragicky zahynul syn a během války zemřela na TBC jeho dcera i manželka.[3]
Po osvobození byl v letech 1945–1946 poslancem Prozatímního Národního shromáždění a po parlamentních volbách v roce 1946 byl v letech 1946–1948 členem Ústavodárného Národního shromáždění.[10][11]
V této době hrál významnou roli v sociální demokracii. Už v květnu 1945 se stal jedním z jejích místopředsedů. V listopadu 1947 byl jmenován do funkce místopředsedy vlády v první vládě Klementa Gottwalda.[12]
Spolu s Bohumilem Laušmanem představovali levé, později centristické křídlo. Během únorového převratu roku 1948 nepodpořil záměr pravicového křídla strany vedeného Václavem Majerem, aby se sociálnědemokratičtí ministři připojili k demisi podané ministry dalších nekomunistických stran. Post ve vládě ovšem ihned po provedení převratu opustil. V následujících letech nicméně zůstal loajálním k systému Národní fronty. V rámci sloučení sociální demokracie s komunisty se stal členem a funkcionářem KSČ.[13][14]
V letech 1948–1968 zasedal za komunisty v Národním shromáždění (po roce 1960 Národní shromáždění Československé socialistické republiky).[5] Po sloučení ČSSD s KSČ byl v červnu 1948 kooptován za člena Ústředního výboru Komunistické strany Československa. IX. sjezd KSČ ho jmenoval náhradníkem ÚV KSČ. V plném členství v ÚV KSČ ho potvrdil X. sjezd KSČ, XI. sjezd KSČ, XII. sjezd KSČ i XIII. sjezd KSČ. V roce 1960 mu byl udělen Řád republiky, v roce 1965 Řád Klementa Gottwalda.[15]
Od roku 1952 do roku 1954 byl tajemníkem Krajského výboru Národní fronty.[2][3] K roku 1954 se profesně uvádí jako tajemník Krajského výboru Svazu československo-sovětského přátelství.[16] Tuto funkci zastával po šest let,[2] v letech 1954–1960.[3] V poválečném období byl rovněž redaktorem časopisu Čin, později komunistické Rovnosti.[2] Od roku 1962 byl členem Krajského výboru KSČ v Jihomoravském kraji a od roku 1965 (až do roku 1968[3]) předsedou Krajského výboru Svazu československo-sovětského přátelství.[2]
Zemřel v říjnu 1968.[2] Státní pohřeb se konal od Muzea dělnického hnutí v Brně. Smuteční akce se zúčastnil bývalý předseda sociální demokracie Zdeněk Fierlinger a místopředseda Národního shromáždění Jozef Vallo.[3]
Odkazy
Reference
- ↑ a b c d Tymeš František [online]. historiecssd.cz [cit. 2014-12-10]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g Zemřel soudruh F. Tymeš. Rudé právo. Říjen 1968, roč. 49, čís. 273, s. 2. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g Tymeš František [online]. encyklopedie.brna.cz [cit. 2014-12-10]. Dostupné online.
- ↑ kol. aut.: Politické strany, 1861-1938. Brno: Doplněk, 2005. ISBN 80-7239-178-X.
- ↑ a b František Tymeš [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-10-19]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-01-05]. Dostupné online.
- ↑ kol. aut.: Politické strany, 1938-2004. Brno: Doplněk, 2005. ISBN 80-7239-179-8. S. 1076–1077.
- ↑ seznam zvolených poslanců [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-10-19]. Dostupné online.
- ↑ kol. aut.: Kdo byl kdo v našich dějinách 20. století. Praha: Libri, 1994. ISBN 80-901579-5-5. S. 560. Dále jen: Kdo byl kdo.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-01-05]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-01-05]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-05.
- ↑ kol. aut.: Československé dějiny v datech. Praha: Svoboda, 1987. ISBN 80-7239-178-X. S. 458, 484. Dále jen: Československé dějiny v datech.
- ↑ Kdo byl kdo. 560
- ↑ Československé dějiny v datech. 491
- ↑ Přehled funkcionářů ústředních orgánů KSČ 1945 - 1989 [online]. cibulka.net [cit. 2012-01-05]. Dostupné online.
- ↑ Kandidáti Národní fronty pro volby do Národního shromáždění. Rudé právo. Listopad 1954, roč. 35., čís. 310, s. 2. Dostupné online.
Externí odkazy
- Projev Františka Tymeše v Národním shromáždění roku 1937
První vláda Klementa Gottwalda | ||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Předseda vlády | Klement Gottwald (jmenován 2. července 1946, KSČ) | |||||||||
Členové v den jmenování vlády 2. července 1946 | Zdeněk Nejedlý (ochrana práce a sociální péče, KSČ) • Jaromír Dolanský (finance, KSČ) • Václav Kopecký (informace, KSČ) • Antonín Zmrhal (vnitřního obchodu – demise 3. prosince 1947, KSČ) • Václav Nosek (vnitro, KSČ) • Jan Masaryk (zahraničí, nestraník) • Ludvík Svoboda (obrana, nestraník) • Jan Šrámek (Náměstek předsedy vlády, ČSL) • František Hála (pošty, ČSL) • Adolf Procházka (zdravotnictví, ČSL) • Alois Vošahlík (technika, bez portfeje – zemřel 8. srpna 1946, ČSL) • Ján Ursíny (náměstek předsedy vlády – odvolán 25. listopadu 1947, Demokratická strana) • Ivan Pietor (doprava, Demokratická strana) • Ján Lichner (Státní tajemník v ministerstvu zahraničního obchodu, Demokratická strana) • Mikuláš Franek (sjednocení zákonů, Demokratická strana) • Petr Zenkl (náměstek předsedy vlády, ČSNS) • Hubert Ripka (zahraniční obchod, ČSNS) • Jaroslav Stránský (školství a osvěta, ČSNS) • Prokop Drtina (náměstek předsedy vlády, ČSNS) • Zdeněk Fierlinger (náměstek předsedy vlády – zproštěn 25. listopadu 1947, ČSD) • Bohumil Laušman (průmyslu - zproštěn 25. listopadu 1947, ČSD) • Václav Majer (výživy, ČSD) • Viliam Široký (náměstek předsedy vlády, KSS) • Július Ďuriš (zemědělství, KSS) • Vladimír Clementis (státní tajemník v ministerstvu zahraničních věcí, KSS) | |||||||||
Členové jmenovaní později |
| |||||||||
Kurzívou jsou označeni ministři, kteří podali demisi k 25. únoru 1948. |