Georgij Nikolajevič Babakin
Georgij Nikolajevič Babakin | |
---|---|
![]() Georgij Nikolajevič Babakin na ruské známce | |
Narození | 31. říjnajul. / 13. listopadu 1914greg. Moskva |
Úmrtí | 3. srpna 1971 (ve věku 56 let) Moskva |
Příčina úmrtí | kardiovaskulární onemocnění |
Místo pohřbení | Novoděvičí hřbitov |
Povolání | letecký inženýr a inženýr |
Zaměstnavatel | NPO Lavočkina |
Ocenění | Leninův řád Řád rudého praporu práce Hrdina socialistické práce Leninova cena |
Politická strana | Komunistická strana Sovětského svazu |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Georgij Nikolajevič Babakin (13. listopadu 1914, Moskva – 3. srpna 1971, Moskva) byl sovětský radiotechnik a letecký konstruktér.
Životopis
U Moskevského městského rozhlasu byl technikem. Při zaměstnání vystudoval roku 1930 střední průmyslovou školu, zaměření elektrotechnika. V roce 1937 nastoupil do Akademie národního hospodářství v Moskvě jako laborant. Do armády nebyl přijat kvůli zdravotním problémům. [1] V roce 1943 nastoupil do moskevského Ústavu automatizace, kde se koncem války stal hlavním konstruktérem. Celá jeho skupina konstruktérů byla v roce 1949 přemístěna do vojenského ústavu NII-88. Později se dostal jako konstruktér do Lavočkinovy konstrukční kanceláře. Pokračoval v dálkovém studiu a roku 1957 ukončil vysokou školu Všesvazového elektrotechnického institutu. V roce 1965 byl jmenován hlavním konstruktérem NPO Lavočkina a zůstal v této funkci šest let, až do své smrti. Se svým týmem se věnoval konstrukci automatických sond určených pro výzkum Měsíce (sondy Luna 7-15), Venuše (sondy Veněra 5-7) i Marsu (sondy Mars 2 a 3).[1]
K uctění jeho památky byly po něm pojmenovány dva krátery na Měsíci a Marsu.
Odkazy
Reference
- ↑ a b PACNER, Karel; VÍTEK, Antonín. Půlstoletí kosmonautiky. Praha: Paráda, 2008. ISBN 978-80-87027-71-4. Kapitola Životopisy hlavních účastníků, s. 425.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Georgij Nikolajevič Babakin na Wikimedia Commons
- Na webu MEK-Kosmo
- Článek na technet.idnes.cz