Hélène Cixous
Hélène Cixousová | |
---|---|
![]() Hélène Cixousová (23. září 2011) | |
Narození | 5. června 1937 (87 let) Oran |
Povolání | básnířka, esejistka, dramatička, anglistka, aktivistka za práva žen, spisovatelka, filozofka jazyka, literární kritička, vysokoškolská učitelka a filozofka |
Alma mater | Fakulta umění Pařížské univerzity (do 1968) |
Žánr | beletrie, esej, divadlo a poezie |
Témata | feministická filozofie, beletrie, anglistika a feminismus |
Významná díla | La Venue à l'écriture |
Ocenění | Cena Médicis (1969) komandér Národního řádu za zásluhy (2009) Prix de la langue française (2014) důstojník Řádu čestné legie (2014) komandér Řádu umění a literatury (2016) … více na Wikidatech |
Vlivy | Sigmund Freud Jacques Lacan Jacques Derrida |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Hélène Cixous (* 5. června 1937, Oran, Alžírsko)[1] je francouzská feministka, poststrukturalistická filozofka, literární kritička, spisovatelka, dramatička a teoretička psychoanalýzy. Navázala především na Freudovu a Lacanovu psychoanalýzu, strukturalismus Ferdinanda De Saussura a koncepce filozofa Jacquese Derridy.
Život a dílo
Zastávané postoje
Západní kultura je podle Cixous falocentrická a logocentrická, což je spolu provázáno. Falocentrismus a logocentrismus ruku v ruce univerzalizují mužství jakožto lidství. Program, který to má narušit, nazývá Cixous l´écriture féminine (ženské psaní – nejde ale jen o psaní, ale komplexní sebevyjádření). Ženská kultura je dle Cixous decentrovaná, a proto pluralitní a mnohovrstevnatá.
Ženy také disponují zvláštním typem slasti, kterou nazývá jouissance (pojem užívaný Lacanem i Barthesem). Tato rozkoš je spojena se ztrátou a rozpuštěním kulturně (oidipovsky) formovaného já, mužská slast je naopak založena na ukájení oidipovských tužeb.
Ženy by podle Cixous měly také přijmout a oslavovat svou bisexualitu.
Musejí též pochopit, že mají kastrační komplex (v tom souhlasí s Freudem), ale naučit se vnímat absenci penisu jako požehnání, odnaučit se poměřovat se mužskými měřítky.
Ocenění
- 1969 – Prix Médicis[2]
Odkazy
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Hélène Cixousová na Wikimedia Commons
Osoba Hélène Cixousová ve Wikicitátech
Obrázky, zvuky či videa k tématu Hélène Cixousová na Wikimedia Commons
Osoba Hélène Cixousová ve Wikicitátech
Reference
Literatura
- BARŠA, Pavel 2002. Panství člověka a touha ženy. Feminismus mezi psychoanalýzou a postrukturalismem. Praha: SLON.
- GALLOP, Jane 1982. The Daughter’s Seduction. Feminism and Psychoanalysis. Ithaca, New York: Cornell University Press.
- SARUP, Madan 1993. An Introductory Guide to Post-structuralism and Postmodernism. New York, London, Toronto, Sydney, Tokyo, Singapure: Hemel Hempstead.
- SELLERS, Susan (ed.) 1988. Writing Differences: Readings From the Seminar of Hélèn Cixous. New York, N.Y: St. Martin’s Press.
- SHIACH, Morag 1991. Hélèn Cixous: A Politics of Writing. London: Routledge.
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |