Ivan Hubený
RNDr. Ivan Hubený, CSc. | |
---|---|
![]() Ivan Hubený přebírá Nušlovu cenu České astronomické společnosti za rok 2008 | |
Narození | 5. června 1948 (76 let) Praha |
Alma mater | Univerzita Karlova |
Povolání | astronom, pedagog, astrofyzik a vysokoškolský učitel |
Zaměstnavatel | National Optical Astronomy Observatory (od 2001) |
Ocenění | Nušlova cena (2008) Čestná oborová medaile Ernsta Macha (2018) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ivan Hubený (* 5. června 1948 Praha) je český astronom působící v USA. V roce 1986 odešel do zahraničí a v současné době pracuje na observatoři v americké Arizoně.[1] Věnuje se studiu modelů atmosfér různých druhů hvězd a v posledních letech také exoplanet, od roku 2001 především jako teoretik.
Vědecká činnost
Ivan Hubený vystudoval astronomii na Matematicko-fyzikální fakultě Univerzity Karlovy. Po své promoci v roce 1971 nastoupil do stelárního oddělení Astronomického ústavu v Ondřejově.[2] Zabýval se zde teoretickými problémy hvězdných atmosfér ve spolupráci s Lubošem Kohoutkem, Petrem Heinzelem, Petrem Harmancem a dalšími. Vyvinul zde program pro modelování hvězdných atmosfér a akrečních disků i analýzu jejich spekter (pod kódovým označením TLUSTY).
Činnost v emigraci
Pro svoje politické názory byl tehdejším vedením Astronomického ústavu perzekvován, a proto odešel v roce 1986 do emigrace. Zpočátku pracoval v Joint Institute for Laboratory Astrophysics na Universitě v Coloradu v Boulderu.[2] V letech 1990–2001 byl vědeckým pracovníkem v Goddardově kosmickém středisku NASA v Greenbeltu (stát Maryland). Podílel se významně na pozorování a zpracování údajů z Hubbleova vesmírného teleskopu – konkrétně ze spektrografů GHRS (Goddard High Resolution Spectrograph) a STIS (Space Telescope Imaging Spectrograph).
Od r. 2001 pracuje v Tucsonu v Arizoně na National Optical Astronomy Observatory jako vědecký pracovník.[2] Působí také jako profesor na katedře astronomie Arizonské univerzity.
V minulosti se největší vědecký zájem soustředil na jeho modely atmosfér a přenosu záření žhavých hvězd (především třídy B) v tepelné nerovnováze.[3] Tyto modely později zobecnil také pro jiné typy hvězd – chladnější hvězdy hlavní posloupnosti, bílé trpaslíky, trpasličích nov, kvasary aj.[4][5] Jeho nejnovější práce modelují také atmosféry obřích extrasolárních planet a hnědých trpaslíků.[6]
Publikační činnost
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/74/Ivan_Huben%C3%BD%2C_Ernst_Mach_Medal.jpg/180px-Ivan_Huben%C3%BD%2C_Ernst_Mach_Medal.jpg)
Ivan Hubený je autorem velkého množství vědeckých prací. Již za svého 15letého působení v Astronomickém ústavu na Ondřejově publikoval nebo spolupublikoval 45 původních vědeckých prací.
Do roku 2008 napsal celkem 390 prací, které byly celkem 5800krát citovány v jiných vědeckých pracích.[2] Jeho Hirschův citační index dosáhl hodnoty h = 39. S těmito scientometrickými parametry drží Ivan Hubený první místo mezi všemi českými astronomy působícími doma i ve světě.
Členství v astronomických organizacích
Ivan Hubený je od roku 1977 členem Mezinárodní astronomické unie (IAU). V minulosti zde pracoval v několika funkcích, např. v 36. komisi Teorie hvězdných atmosfér.[3] Od roku 2004 je členem organizačního výboru 29. komise Spektra hvězd.[7] Je také členem Americké astronomické společnosti.
Ocenění
V roce 2008 se stal laureátem Ceny Františka Nušla, kterou mu 7. listopadu 2008 udělila Česká astronomická společnost.[8] Při této příležitosti přednesl laureátskou přednášku Studium exoplanet: jeden z nejrychleji se rozvíjejících oborů moderní astrofyziky (za 13 let od pouhé detekce ke studiu jejich spekter a závěrům o fyzice, chemii, ale i meteorologii jejich atmosfér).
V roce 2003 byl zvolen čestným členem Učené společnosti ČR.[9]
Odkazy
Reference
- ↑ PACNER, Karel. Mirek Plavec [online]. Radio Praha, 2008-04-26 [cit. 2008-10-29]. Dostupné online.
- ↑ a b c d SUCHAN, Pavel. Česká astronomická společnost udělila Nušlovu cenu 2008 [online]. Česká astronomická společnost, 2008-11-04 [cit. 2008-11-09]. Dostupné online.
- ↑ a b Hubený Ivan, RNDr., CSc. [online]. Učená společnost ČR [cit. 2012-12-03]. Dostupné online. [nedostupný zdroj]
- ↑ LANZ, Thierry; HUBENÝ, Ivan, et al. Argon Abundances in the Solar Neighborhood: Non-LTE Analysis of Orion Association B-type Stars [online]. Astrophysical Journal, 2007-09-13 [cit. 2008-11-09]. Dostupné online.
- ↑ SOBOTKA, Petr. Nušlova cena 2008. Nebeský cestopis (Český rozhlas Leonardo) [online]. 2008-11-08 [cit. 2008-11-12]. Začátek ve stopáži: 34:40. Dostupné online. [nedostupný zdroj]
- ↑ HUBENÝ, Ivan; BURROWS, Adam. Spectrum and atmosphere models of irradiated transiting extrasolar giant planets [online]. Proceedings of the 253rd IAU Symposium: "Transiting Planets", 2008-07-23 [cit. 2008-11-09]. Dostupné online.
- ↑ Division IV Commission 29 Stellar Spectra [online]. International Astronomical Union [cit. 2008-11-09]. Kapitola Organizing Committee. Dostupné v archivu pořízeném dne 2008-10-28.
- ↑ Předání Nušlovy ceny za rok 2008 a laureátská přednáška [online]. Česká astronomická společnost [cit. 2008-10-29]. Dostupné online.
- ↑ Čestní členové Učené společnosti [online]. Učená společnost České republiky [cit. 2008-11-09]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-07-02.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ivan Hubený na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ivan Hubený
- BARTOŠ, Petr. Hubený Ivan [online]. Hvězdárna Františka Pešty, 2017 [cit. 2018-12-27]. (Astronomové v Čechách). Dostupné online.
Cena Františka Nušla (též nazývána Nušlova cena) | |
---|---|
Cenu uděluje Česká astronomická společnost od roku 1938. V roce 1949 bylo její udělování přerušeno a následně byla udělena jen jednou (v roce 1952). V roce 1999 bylo udělování ceny obnoveno. | |
laureáti v letech 1938–1952 | Karel Čacký (1938) • Antonín Bečvář (1939) • Vladimír Guth, Jan Kvíčala, Jaroslav Štěpánek a Alois Vrátník (1940) • Josef Klepešta (1941) • Jindřich Zeman (1942) • Karel Anděl (1943) • Viktor Rolčík (1944) • Bedřich Čurda-Lipovský (1945) • Ľudmila Pajdušáková (1946) • Vilém Gajdušek (1947) • Karel Novák (1948) • Luisa Landová-Štychová (1949) • Alois Peřina (1952) |
laureáti od roku 1999 | Luboš Perek (1999) • Miroslav Plavec (2000) • Ladislav Křivský (2001) • Zdeněk Švestka (2002) • Josip Kleczek (2003) • Zdeněk Ceplecha (2004) • Ladislav Sehnal (2005) • Zdeněk Sekanina (2006) • Jan Vondrák (2007) • Ivan Hubený (2008) • Pavel Mayer (2009) • Luboš Kohoutek (2010) • Jiří Grygar (2011) • Antonín Rükl (2012) • Marian Karlický (2013) • Petr Heinzel (2014) • Jan Palouš (2015) • Zdeněk Mikulášek (2016) • Jiří Bičák (2017) • Martin Šolc (2018) • Zdeněk Stuchlík (2019) • Petr Hadrava (2020) • Stanislav Štefl (2021) • Jiří Podolský (2022) |