Jan Kvíčala
Jan Kvíčala | |
---|---|
![]() Jan Kvíčala (1880) | |
Poslanec Českého zemského sněmu | |
Ve funkci: 1881 – 1895 | |
Poslanec Říšské rady | |
Ve funkci: 1880 – 1883 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | Národní (staročeská) strana |
Narození | 6. května 1834 Mnichovo Hradiště Rakouské císařství ![]() |
Úmrtí | 10. června 1908 (ve věku 74 let) Potštejn Rakousko-Uhersko ![]() |
Místo pohřbení | Hřbitov Malvazinky |
Děti | Josef Kvíčala Jan Kvíčala |
Alma mater | Karlo-Ferdin. univ. |
Profese | pedagog, spisovatel, klasický filolog, vysokoškolský učitel, politik a filolog |
Commons | Jan Kvíčala |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/Jan_Kvicala_%281834-1908%29_Hrob_Malvazinky_Detail_B.jpg/220px-Jan_Kvicala_%281834-1908%29_Hrob_Malvazinky_Detail_B.jpg)
Jan Kvíčala (6. května 1834 Mnichovo Hradiště[1] – 10. června 1908 Potštejn) byl český klasický filolog, pedagog a politik.
Biografie
Filologii a srovnávací jazykovědu studoval v letech 1852–1855 na pražské Karlo-Ferdinandově univerzitě u Georga Curtia a Ludwiga Langa, získal zde titul doktora filozofie a roku 1855 nastoupil jako suplent na německojazyčné gymnázium na Malé Straně v Praze. V letech 1856–1857 si prohloubil znalosti na bonnské univerzitě, kde působil jako stipendista. Následně krátce vyučoval na gymnáziu v Litoměřicích. V roce 1859 se habilitoval na pražské univerzitě (již od roku 1858 na ni nastoupil coby vedoucí filozofického prosemináře na filozofické fakultě) a o dva roky později zde byl jmenován profesorem. Od roku 1861 kromě pravidelného vyučování v němčině zahájil i výuku v českém jazyce. V roce 1862 založil českou edici Bibliotéka řeckých a římských klasiků, v jejímž rámci publikoval četné klasické texty.[2]
Byl aktivní i v politice. V období let 1881–1895 zasedal za staročechy na Českém zemském sněmu.[3] Poprvé zde získal mandát v doplňovacích volbách roku 1881 místo Karla Hally.[4] V letech 1883–1896 byl rovněž členem zemské školské rady.[2] Dne 30. listopadu 1880 složil slib poslance Říšské rady (celostátní zákonodárný sbor), kde reprezentoval městskou kurii, obvod Litomyšl, Polička, Lanškroun atd. Rezignaci na mandát v Říšské radě oznámil na schůzi 4. prosince 1883.[5][2][6]
Coby říšský a zemský poslanec se na počátku 80. let 19. století zasadil o rozdělení pražské univerzity na českou a německou, na české části se pak výrazně angažoval jak pedagogicky (první profesor klasické filologie), tak organizačně (obsazování českými odborníky, roku 1877 zvolen za děkana).[2] Historik Otto Urban ho řadí mezi první (nebo spíše nultou) generaci českých univerzitních elit. V 80. letech neskrýval své částečné pochyby ohledně pravosti tzv. Rukopisů.[7]
Vědecky se zabýval řeckou a římskou literaturou. Přeložil Sallustia a Hérodota, napsal kritické studie k Platónovi, Homérovi, Hésiodovi, Sofoklovi i Vergilovi a k řecké, latinské a české syntaxi. Roku 1873 založil časopis Listy filologické a paedagogické, přičemž v čele jeho redakční rady setrval až do roku 1886. Od roku 1895 vydával časopis České museum filologické.[2]
Rodina
- Syn Josef Kvíčala (1862–1908) působil jako advokát na Smíchově a později v Místku.[8][9] Přispíval do Ottova slovníku naučného pod značkou kv.[10]
Odkazy
Reference
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ a b c d e Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950. Bd. 4. Wien: [s.n.], 2003–2011. Dostupné online. ISBN 978-3-7001-3213-4. Kapitola Kvičala, Jan (1834–1908), Altphilologe, s. 385. (německy)
- ↑ Urban, Otto: Česká společnost 1848–1918. Praha: Svoboda, 1982. S. 391, 679. Dále jen: Česká společnost 1848-1918.
- ↑ http://www.psp.cz/eknih/1878skc/3/stenprot/001schuz/s001002.htm
- ↑ Databáze stenografických protokolů a rejstříků Říšské rady z příslušných volebních období, http://alex.onb.ac.at/spa.htm.
- ↑ Česká společnost 1848-1918. 679
- ↑ Česká společnost 1848-1918. 380-381
- ↑ Národní archiv, Policejní ředitelství I, konskripce, karton 334, obraz 763. Dostupné online.
- ↑ JUDra Josefa Kvíčaly. Národní listy. 1908-09-0š, roč. 48, čís. 243, s. 7. Dostupné online [cit. 2015-12-20].
- ↑ Seznam spolupracovníků Ottova slovníku naučného (1. díl)
Literatura
- Martin Sicherl: Die Klassische Philologie an der Prager deutschen Universität 1849–1945. In: Eikasmós, Band 14, 2003, S. 393–419, hier S. 397–398.
- TREPEŠ, Matěj. „Prosím, co znamená ‚Garrigue‘?“ (T. G. Masaryk, Jan Kvíčala a český politický život 80.-90. let 19. století.). Časopis Národního muzea. 2010, roč. 179, čís. 3–4, s. 36–72. ISSN 1214-0627.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jan Kvíčala na Wikimedia Commons
Autor Jan Kvíčala ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Kvíčala
- Jan Kvíčala v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- Jan Kvíčala Archivováno 22. 12. 2015 na Wayback Machine. v kartotéce Jaroslava Kunce