Jan Palouš
Ing. Jan Palouš | |
---|---|
![]() Jan Palouš | |
Osobní informace | |
Datum narození | 25. října 1888 |
Místo narození | České Budějovice, Rakousko-Uhersko |
Datum úmrtí | 25. září 1971 (ve věku 82 let) |
Místo úmrtí | Praha, Československo |
Stát | Čechy![]() Československo ![]() |
Držení hole | vlevo |
Děti | Radim Palouš |
Příbuzní | Martin Palouš a Jan Palouš (vnoučata) |
Klubové informace | |
Současný klub | ukončil kariéru |
Pozice | obránce |
Předchozí kluby | ČSS Praha Slavia Praha |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Přehled medailí | ||
---|---|---|
![]() | ||
bronz | 1920 Antverpy | ČSR |
Mistrovství Evropy v ledním hokeji | ||
zlato | ME 1911 | Čechy |
stříbro | ME 1913 | Čechy |
zlato | ME 1914 | Čechy |
stříbro | ME 1921 | ČSR |
Jan Palouš (25. října 1888 České Budějovice[1] – 25. září 1971 Praha), do roku 1947 Jan Leopold Alois Pallausch, byl český a československý lední hokejista, autor memoárů a filmový režisér. Patřil mezi české hokejové mušketýry, proslavil se jako střelec první branky[2] hokejového mužstva Čech a získal dva tituly mistra Evropy. Používal mnoho dalších jmen, jako Pal, Valda, Algy ad.
Život
Mládí
Narodil se jako Jan Leopold Alois Pallausch, syn báňského rady Aloise Pallausche (1835–1914) a jeho manželky Leopoldiny, rozené Limpové (1849–1916). K úřední změně příjmení na Palouš došlo až v roce 1947.[1] Od roku 1899 byla rodina policejně hlášena na Královských Vinohradech (dnes Praha), Jan byl nejmladší ze šesti dětí.[3] Vystudoval pražskou techniku.[4]
Rodinný život
Dne 28. října 1919 se oženil (civilní sňatek) s Marií Kafkovou (1889–??).[5] Syn Radim Palouš byl filosof, pedagog a komeniolog, mluvčí Charty 77 a v letech 1990–1994 rektor Univerzity Karlovy.
Po 2. světové válce
Po druhé světové válce se věnoval redakční činnost, sepsal svoje memoáry. V roce 1959 získal spolu s dalšími vynikajícími bývalými fotbalisty a hokejisty titul Zasloužilý mistr sportu.[6]
Zemřel v Praze.[7]
Sportovní dráha
Jan Palouš hrál od mládí bandy hokej za Akademický SK[8] (později přejmenovaný na Českou sportovní společnost). Jako člen tohoto klubu se společně s hráči Slavie Praha v roce 1909 v Chamonix seznámil na mezinárodní úrovni se skutečným ledním hokejem (tehdy pro rozlišení označovaným slovem kanadský). Vstřelil tam historicky první reprezentační český gól v tomto sportu.[2] Po návratu z Chamonix v časopise Sport a hry zveřejnil myšlenku, že lední hokej v budoucnu dostane přednost před bandy hokejem. Novinářsky byl činný i v dalších letech. V roce 1912 požadoval postavení zastřešené haly s umělým ledem v Praze shodou okolností právě na místě, kde se tak po více než padesáti letech i stalo. Byl pevnou součástí národního hokejové reprezentace Čech. Před první světovou válkou vynechal pouze první dva zápasy na mistrovství Evropy v ledním hokeji 1914, kam se dopravil po složených zkouškách na technice potají až k poslednímu utkání.
Po 1. světové válce změnil klubový dres a přešel do Slavie Praha. Jako hráč Československa se zúčastnil olympijských turnajů v letech 1920 (zde Čechoslováci získali bronz) a 1924, které byly zároveň i prvními mistrovstvími světa, a jednoho mistrovství Evropy 1921. Reprezentoval dohromady v 19 zápasech, v nichž vstřelil 2 góly.
Redaktor, spisovatel a filmař
Byl redaktorem Prager Presse, sportovním publicistou a autorem pamětí. V 50. letech 20. století spolupracoval na obrazových publikacích, mj. se synem Radimem Paloušem.
Memoárová literatura
- Haló, zde redaktor Laufer! (vzpomínky a dobrodružství sportovního hlasatele v klubech a na hříšti, ve vlaku a u mikrofonu; pod původním příjmením J.A. Pallauš, kresby Ondřej Sekora; Praha, Orbis, 1931)
- Mušketýři s hokejkou (vyprávění o smutných a veselých osudech našich prvních hokejistů, předmluva Josef Laufer, ilustrace Jiří Hejna; Praha, Mladá fronta, 1955, 1959, 1968)
- S hokejkou po světě (obálka, vazba a ilustrace Jiří Hejna; Praha, Mladá fronta, 1956)
Ostatní
- Tvář Československa (sestavil Jan A. Palouš, texty František Halas; Praha : Orbis, 1948)
Filmografie
Režíroval filmy Noční děs (1914), Šestnáctiletá (1918), Sen frátera Ondřeje (1918), Princezna z chalupy (1918), České nebe (1918), Čertisko (1918) a Cesta kolem republiky (1923).
K filmu Princezna z chalupy napsal scénář, ve filmu Cesta kolem republiky též účinkoval.
Odkazy
Reference
- ↑ a b Matriční záznam o narození a křtu farnosti při kostele sv. Mikuláše v Českých Budějovicích
- ↑ a b JAN PALOUŠ | Síň slávy Českého hokeje. www.sinslavycslh.cz [online]. [cit. 2022-05-08]. Dostupné online.
- ↑ Národní archiv, Policejní ředitelství I, konskripce, karton 439, obraz 624, Pallausch Alois
- ↑ Národní archiv, Policejní ředitelství I, konskripce, karton 439, obraz 631, Pallausch Johann
- ↑ Matrika oddaných, Okresní správa politická Vinohrady, 1919-1920, snímek 76
- ↑ Nezapomenutelné chvíle na stadionu Spartak Praha Sokolovo. Rudé právo. 7. 9. 1955, s. 4. Dostupné online.
- ↑ (dostupné online v NK ČR). Pravda. 27. 9. 1971, s. 4. Dostupné online.
- ↑ Hockey (na ledě). Národní politika. 13. 1. 1908, s. 4. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jan Palouš na Wikimedia Commons
- Jan Palouš – statistiky na Elite Prospects (anglicky)
- Jan Palouš v Česko-Slovenské filmové databázi
- Sláva vítězům: Jan Palouš, dokument České televize
- Jan Palouš v databázi Olympedia (anglicky)
Olympijští medailisté v ledním hokeji – turnaj 1920 v Antverpách | |
---|---|
![]() ![]() | Robert Benson • Walter Byron • Frank Fredrikson • Chris Fridfinnson • Magnus Goodman • Haldor Halderson • Konrad Johannesson • Allan Woodman Trenér: Steamer Maxwell |
![]() ![]() | Raymond Bonney • Anthony Conroy • Herbert Drury • Edward Fitzgerald • George Geran • Francis Goheen • Joseph McCormick • Francis Synott • Leon Tuck • Cyril Weidenborner Trenér: Cornelius Fellowes |
![]() ![]() | Karel Hartmann • Josef Loos • Valentin Loos • Jan Palouš • Jan Peka • Karel Pešek • Josef Šroubek • Otakar Vindyš • Karel Wälzer Trenér: |
Trenéři jsou zde uvedeni pouze pro úplnost, neboť olympijské medaile nedostávají. |