Jan Wiener
plk. prof. Jan Wiener | |
---|---|
Narození | 26. května 1920 Hamburk ![]() |
Úmrtí | 24. listopadu 2010 (ve věku 90 let) Praha ![]() |
Národnost | Češi |
Povolání | vědec |
Zaměstnavatel | Kolínská univerzita |
Ocenění | medaile Za zásluhy ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Pam_Deska_Jan_Wiener_%281920-2010%29_Kampa_Praha.jpg/220px-Pam_Deska_Jan_Wiener_%281920-2010%29_Kampa_Praha.jpg)
Jan Wiener (26. května 1920 Hamburk – 24. listopadu 2010 Praha[2]) byl navigátor 311. perutě RAF, protinacistický odbojář[3], univerzitní profesor[2][4] a politický vězeň 50. let v ČSR.[3]
Život
Mládí
Narodil se roku 1920 v Hamburku do česko-německé židovské rodiny, kde chodil do gymnázia Johanneum.[5] Jedním z jeho předků byl pražský rabín.[6] Od roku 1933 rodina žila v Praze, kde pocítil český antisemitismus. V Praze navštěvoval Akademické gymnázium ve Štěpánské ulici.[7] Chodil do Sokola, poté co byl svědkem antisemitského chování svých spolubratří, přestal spolek navštěvovat.[8] Jeho nejoblíbenější činností byl fotbal a hlavně box[8][9], ve kterém vynikal.[10] Kvůli fotbalu také – otcovu přání navzdory – odmítl složit náboženskou zkoušku dospělosti Bar micva, čehož posléze litoval[11] a vykonal ji až ve svých sedmdesáti pěti letech.[12]
Druhá světová válka
Při všeobecné mobilizaci (ačkoliv ještě nebyl plnoletý) se dobrovolně přihlásil do armády. Jeho bratr odcestoval několik dní před okupací do Ameriky,[12] kde získal stipendium na Harvardově univerzitě.[10][13] V roce 1939 pro svůj židovský původ nebyl připuštěn k maturitě.[14] O rok později uprchl do Jugoslávie, kde se již tou dobou nacházel jeho otec a jeho nevlastní matka.[15] Doma zanechal svou matku a babičku. Když nacisté na Jugoslávii v dubnu 1941 zaútočili, Wienerův otec spáchal před jeho očima[10] sebevraždu.[5] Wiener se rozhodl přejít přes Itálii a severní Afriku, Francii až do Anglie, kde se chtěl přihlásit do československé armády. V Itálii byl zajat a vězněn v internačním táboře pro cizince.[3] Wienerova matka zahynula v roce 1942 v terezínské Malé pevnosti.[5] Roku 1943 po invazi spojenců na Sicílii a na jih Itálie se mu podařil opakovaný pokus o útěk z tábora. Přes Afriku se dostal do Velké Británie a zde vstoupil do československé armády.[16]
Mezi lety 1943 a 1945 působil u 311. čs. bombardovací perutě RAF jako radionavigátor[10] a střelec.[17] Absolvoval desítky operačních letů. Podnikal nálety na evropská města a hlídkové lety proti německému loďstvu, především proti ponorkám nad Atlantikem, Biskajským zálivem a Severním mořem.[10]
Život po roce 1945
Po válce se vrátil do Československa.[3] Byl přítomen veřejné popravy K. H. Franka. Odsuzoval poválečný odsun německého obyvatelstva.[14] Začal studovat historii na Karlově univerzitě. Při studiu vyučoval po večerech v jazykové škole angličtinu. V roce 1946 se oženil a narodily se mu dvě děti.[17][18] Po roce 1948 musel odejít ze školy, byl propuštěn ze zaměstnání v jazykové škole,[4] byl označen za západního agenta a na více než pět let poslán na nucené práce do pracovního tábora (hutě[4]) u Kladna.[3] V roce 1955 byl z tábora propuštěn. Pracoval poté jako lesní dělník, byl zaměstnán i ve výzkumném ústavu. V roce 1957 se potřetí oženil.[19]
Emigrace do USA
Impulsem k emigraci se stalo pozvání na oběd v roce 1960 od Eleanor Rooseveltové, která se znala s Wienerovou tetou.[20][21] V roce 1965 emigroval do USA. Zde dostal s manželkou místo na škole Windsor Mountain School v městečku Lenox mezi New Yorkem a Bostonem. Rooseveltová zde byla ve správní radě školy, školu provozovala a vlastnila Wienerova teta.[4][22] Pracovali zde deset let, než škola ukončila činnost.[23] Odešel poté s manželkou do Arizony, kde dostal v rezervaci místo učitele dějin a tělocviku.[12][13] Po roce 1978 přesídlil s manželkou do Německa, kde se věnoval opět výuce na soukromé[13] škole.[13] V roce 1985 se vrátil zpět do Ameriky.[17] Nemohl sehnat místo a tak se nějaký čas živil fyzickou prací.[12] Posléze opět učil – na Williams College v Massachusetts,[24] získal zde i profesorský titul.[4] Nakonec dostal místo v lázních, kde s manželkou působil jako horský vůdce.[12] Během svého působení v USA vyučoval i na dalších školách.[23][25]
Život po roce 1989
Po roce 1989 se vrátil do Československa. Začal působit v Občanském fóru[26] a stal se i jedním z poradců prezidenta Václava Havla. Žil střídavě v Massachusetts a v Praze.[13]
Od roku 1991 působil jako hostující profesor soudobých dějin pro zahraniční studium na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy v Praze.[2] Přednášel také na University of New York v Praze.[13][19] Jeho přednášky se týkaly holocaustu a historie střední Evropy. Své studenty bral na místa, kde se dějinné události odehrávaly.[4][12]
Při příležitosti stého výročí vzniku Československé republiky představil fotograf Jadran Šetlík soubor portrétů nazvaný Galerie osobností R.A.F. Jan Wiener byl jednou z fotografovaných osobností.[27]
Účastnil se besed se studenty.[28][29]
Dle jeho přání byl po smrti jeho popel roztroušen na několika místech ve světě, např. na Starém židovském hřbitově v Praze, nad kanálem La Manche, v arizonské poušti či v Jeruzalémě.[6]
Autor knih
Jan Wiener se ve své spisovatelské tvorbě zabýval námětem atentátu na Reinharda Heydricha.
Napsal knihu o svém životě, která nese název Bojovník – vždy proti proudu (2007).[3][5][10][30][31]
Jan Wiener ve filmu
Jeho životní osudy byly zachyceny v dokumentárních filmech. Jednalo se o snímek Heleny Třeštíkové Nebe nad Evropou[32] a televizní dokument Pavla Štingla Čtyři páry bot.[13]
O Janu Wienerovi pojednává americký dokumentární film Fighter (Bojovník) z roku 1998.[12][33] Promítal se na Mezinárodním filmovém festivalu v Karlových Varech.[12][34][35] Film obdržel na 35. Mezinárodním filmovém festivalu Karlovy Vary v roce 2000 Zvláštní ocenění ex aequo „Za intimní a humorné zobrazení příběhu dvou silných osobností a doby, ve které žily“.[36]
V roce 2009 byl natočen krátkometrážní americký film Son's War (Synova válka) o životě Jana Wienera.[37][38]
Ocenění
Jan Wiener byl nositelem řady československých, českých i zahraničních vyznamenání.[12]
V roce 2001 byl vyznamenán Medailí Za zásluhy I. stupně.[3][39]
V roce 2006 mu městská část Praha 18 udělila čestné občanství.[6]
Byl nositelem Zlaté pamětní medaile Univerzity Karlovy.[2] Udělena mu byla v roce 2008 za zásluhy v protifašistickém odboji.[40]
Pamětní deska
Dne 23. června 2018 byla na pražském domě „U zlatých nůžek“[41] odhalena pamětní deska věnovaná Janu G. Wienerovi, který před svou emigrací do USA (na přelomu 50. a 60. let 20. století) v domě bydlel a poznal zde svou třetí manželku Zuzanu.[1][42]
Vyznamenání
Medaile Za zásluhy, I. stupeň (2001)[32]
Československý válečný kříž 1939
Československá medaile Za chrabrost před nepřítelem
Záslužný kříž ministra obrany České republiky, III. stupeň
Hvězda 1939–1945
Africká hvězda
Barmská hvězda[43]
Hvězda za Francii a Německo
Válečná medaile 1939-1945
Odkazy
Reference
- ↑ a b Památce statečného. Roš chodeš, Věstník židovských náboženských obcí v českých zemích a na Slovensku. Červen 2018, roč. 80, čís. 5778, s. 2–3. Dostupné online.
- ↑ a b c d Zemřel nositel Zlaté medaile UK Jan Wiener. iForum [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g Jan Wiener (1920 - 2010). www.pametnaroda.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f LOUŽECKÝ, Pavel. Milan Dubský: Profesor Jan Wiener - Neporažený člověk nežijící na odiv. www.pozitivni-noviny.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c d LOUŽECKÝ, Pavel. Jan Wiener: Bojovník - Vždy proti proudu (1/2). www.pozitivni-noviny.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c Čestní občané Letňan: Jan Wiener: Letňanské listy. www.letnanskelisty.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-03-31.
- ↑ Zemřel Jan Wiener, jeden z posledních veteránů RAF | Lidé. Lidovky.cz [online]. 2010-11-25 [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b Jan Wiener teď bude zlobit pánaboha. www.ustrcr.cz [online]. Dostupné online.
- ↑ Jan Wiener dokument. www.youtube.com [online]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f Zemřel zasloužilý plukovník letectva Jan Wiener. iROZHLAS [online]. Český rozhlas [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Praha 1 | Spolek pro vojenská pietní místa. www.vets.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g h i BOJOVNÍK. ikoktejl [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online. [nedostupný zdroj]
- ↑ a b c d e f g Bojovník za svobodu Jan Wiener byl "odměněn" komunistickým lágrem. TÝDEN.cz [online]. 2020-05-26 [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b ŠINAGL, Jan. Jan Wiener – neslabošský humanista. www.sinagl.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Jan Wiener. www.thetimes.co.uk. Dostupné online [cit. 2020-08-22]. ISSN 0140-0460. (anglicky)
- ↑ Jan Wiener - "Fighter". Radio Prague International [online]. 2002-05-13 [cit. 2020-08-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c LOUŽECKÝ, Pavel. Jan Wiener: "Bojovník - vždy proti proudu" (2/2). www.pozitivni-noviny.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Jan Wiener, 90, Czech Jew who fought in British Air Force. Boston.com. 2010-11-27. Dostupné online [cit. 2020-08-22].
- ↑ a b Zemřel jeden z posledních veteránů z britské letky Jan Wiener. Novinky.cz [online]. Borgis [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Jan Wiener: Bojovník aneb Vždy proti proudu. Plus [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Jan Wiener — Arnošt Lustig. Krásný ztráty [online]. Česká televize. Dostupné online.
- ↑ Tresť (1): Jan Wiener | Český deník 89. www.cd89.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b A day in memory of Jan Wiener. The Berkshire Eagle [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Jan Wiener [online]. 2010-11-25 [cit. 2020-08-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Jan Wiener | Refugee, WWII flier, 90. https://www.inquirer.com [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Statečnost má jméno Jan Wiener [online]. 2018-11-24 [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Galerie veteránú R.A.F. – Jadran Šetlík [online]. [cit. 2020-08-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Válečný pilot mluvil se studenty o hrůze. Karlovarský deník. 2007-10-20. Dostupné online [cit. 2020-08-22].
- ↑ Holkář ~ Profesor Jan Wiener | 77cm. www.77cm.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ DATABAZEKNIH.CZ. Jan Wiener. www.databazeknih.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Nepovinná četba: JAN WIENER BOJOVNÍK. Valka.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ a b Wiener, Jan. https://www.valka.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Bojovník / Fighter (1998). [s.l.]: csfd.cz Dostupné online.
- ↑ Film a televize (3). www.radioservis-as.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ KVIFF | Bojovník. www.kviff.com [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Bojovník. www.ceskatelevize.cz [online]. Česká televize. Dostupné online.
- ↑ A Son's War. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. IMDb ID: tt1399598.
- ↑ www.csfd.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Seznam vyznamenaných. Pražský hrad [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Univerzita Karlova ocenila zlatou pamětní medailí Jana G. Wienera. iForum [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ U zlatých nůžek čp. 494/6 (Hroznová 10). www.prostor-ad.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-03-31.
- ↑ Proč pořád jen Werich? Na Kampě žil skvělý navigátor RAF!. Reflex.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
- ↑ Barmská hvězda : Ostatní státní vyznamenání. https://www.valka.cz [online]. [cit. 2020-08-22]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jan Wiener na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Wiener
- Jan Wiener (rozhovor z cyklu České televize Na plovárně) – video on-line v archivu ČT