Japonismus
Japonismus je označení pro jev přijímání japonských vlivů do evropské kultury, který zavedl už v 70. letech 19. století francouzský historik umění Philippe Burty.[1] Existuje názor, že japonský dřevořez měl na evropské moderní umění stejný vliv jako kdysi antika na renesanci.[2]
Původ
Zájem o Japonsko, jeho životní styl a umění se v Evropě datuje od pařížské světové výstavy 1867. Japonské dřevořezy se začaly do Francie dovážet ve velkém a vzbudily zájem malířů, kteří se později stali vůdčími postavami moderních tendencí ve výtvarném umění. Vincent van Gogh kopíroval v roce 1887 dva Hirošigeho obrazy: Kvetoucí švestkový strom a Most v dešti.[3] Svého přítele Émila Zolu namaloval Edouard Manet v roce 1868 s japonským dřevorytem na zdi v pozadí a se spisem, v němž hájí Manetovu inklinaci k japonismu, v rukou. Od poloviny 60. let je Manetova inspirace japonskými dřevořezy, zejména pokud jde o uplatnění světlé barevnosti, nesporná.[4] Velkým ctitelem japonského umění ukijo-e, usilujícího o zachycení prchavého okamžiku, byl Claude Monet. U svého domu v Giverny vybudoval zahradu s japonským mostem[5] a interiér obytných místností zdobily desítky dřevořezů od Hirošigeho a dalších japonských autorů. Snad nejvíce ovlivnil Hirošige Jamese Whistlera, amerického malíře žijícího v Paříži a Londýně. Whistler se podílel zásadním způsobem na přijetí japonismu v Anglii.[6]
Odkazy
Reference
- ↑ Burty, Philippe, Japonisme, In: La Renaissance littéraire et artistique 4, 1872, s. 25-26
- ↑ Metzger, Rainer – Walther Ingo F., Vincent van Gogh, Nakladatelství Slovart, Praha 2003, s. 86, ISBN 978-3-7913-4396-9
- ↑ Walther, Ingo F., Vincent van Gogh, Nakladatelství Slovart, Praha 2002, s. 25, ISBN 3-8228-1012-6
- ↑ Prahl, Roman, Edouard Manet, Odeon, Praha 1991, s. 36, ISBN 80-207-0235-0
- ↑ Krsek, Ivo, Claude Monet, Odeon, Praha 1982, s. 72
- ↑ Schlombs, Adele, Hiroshige. Meister japanischer Ukiyoe-Holzschnitte, Taschen, Köln 2007, s. 87, ISBN 978-3-8228-5161-6
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu japonismus na Wikimedia Commons