Jean Baptiste Dusart
Jean Baptiste Dusart | |
---|---|
Narození | 17. století ? |
Úmrtí | 1702 ? |
Národnost | francouzská |
Povolání | sochař, štukatér |
Manžel(ka) | Dorota |
Příbuzní | syn - Pavel Antonín |
Znám jako | Jean Baptiste Dieussard |
Hnutí | baroko |
Mecenáši | Karel II. z Lichtenštejna-Kastelkornu, Simon Ondřej Sinapi |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Jean Baptiste Dusart (kolem 1640? - po 1702?) (psáno také Dieussard) byl francouzský sochař. Byl považován za realistického, střízlivého barokního sochaře.
Polemiky
Historik Ludvík Páleníček (1904–1991) se domníval, že se jedná o francouzsko-švédského sochaře, který byl činný ve Švédsku kolem roku 1660, který realizoval sochařskou výzdobu na stavbách barokního architekta francouzského původu působícího ve Švédsku Jeana de la Vallée, například sochy na střeše Rytířského domu (Riddarhuset) ve Stockholmu, sochařskou výzdobu kláštera Varnhem, pro švédského generála Magnuse Gebriela De la Gardie manžela Marie Falcké, přestavbu hradu Läckö a kašnu s drakem a skaliskem se sousoším Persea a Andromedy v zámeckém parku Ulriksdal (sousoší se nedochovalo).[1] Historik Bohumír Indra (1912–2003) uvádí, že vzhledem k doloženým časovým údajům v kroměřížských matrikách nelze tyto osoby ztotožnit.[2]
- Skica kašny a sousoší v zámeckém parku Ulriksdal
- Střecha Rytířského domu ve Stockholmu
Moravské období
Po působení ve Vídní přišel počátkem devadesátých let 17. století do Kroměříže. Na objednávku biskupa Karla z Lichtenštejna zde dekoroval na způsob grott dva prostory saly terreny v kroměřížském zámku.[3] Patrně až v Kroměříži se oženil s Dorotou, se kterou 1. července 1695 ve zdejším farním kostele pokřtili syna Pavla Antonína.[4] Kmotrem dítěte byl významný italský malíř Paolo Antonio Pagani, který zahájil svůj tříletý moravský pobyt (1692-1695) malířskou výzdobou sala terreny.[5] V roce 1696 vytesal pro zástupce mincmistra biskupské mincovny Šimona Ondřeje Sinapiho žijícího v měšťanském domě u kroměřížské radnice sousoší Zvěstování Panny Marie a sousoší Loučení Krista s Pannou Marií, které mu objednatel nikdy nezaplatil.
Poslední písemná zmínka je o něm z let 1701 a 1702, kdy se marně ucházel o přijetí do biskupských služeb za biskupa Karla Josefa Lotrinského jako "hofstuccator, grottist und bildhauer" se stálým platem.
Zvěstování Panny Marie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/Krom%C4%9B%C5%99%C3%AD%C5%BE-souso%C5%A1%C3%AD-Zv%C4%9Bstov%C3%A1n%C3%AD-Panny-Marie2014.jpg/220px-Krom%C4%9B%C5%99%C3%AD%C5%BE-souso%C5%A1%C3%AD-Zv%C4%9Bstov%C3%A1n%C3%AD-Panny-Marie2014.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/Krom%C4%9B%C5%99%C3%AD%C5%BE-souso%C5%A1%C3%AD-Zv%C4%9Bstov%C3%A1n%C3%AD-Panny-Marie2014b.jpg/220px-Krom%C4%9B%C5%99%C3%AD%C5%BE-souso%C5%A1%C3%AD-Zv%C4%9Bstov%C3%A1n%C3%AD-Panny-Marie2014b.jpg)
Sousoší stávalo původně v Kroměříži na Komenského náměstí. Dnes je umístěno v ulici Na Kopečku před budovou bývalého arcibiskupského pivovaru (49°18′2″ s. š., 17°23′30″ v. d.) a je chráněno jako nemovitá kulturní památka České republiky pod číslem 31654/7-6019.[6] V horní části podstavce je uveden nápis "OPRAVENO A PŘENESENO NA TOTO MÍSTO R. 1952". Ve středu podstavce je kartuš s nápisem rozděleným na dvě části.
DA DVE DEN ENGEL REIN SIHET MARIA GRVSSEN
STEH STILL MEIN CHRISTENMENSCH V FALL ZV FVSSEN
DER GROSSEN KŐNIGIN HIMMELS VND ERDEN
LEG IHR AVCH AB DEN GRVS VND WIRD DIER WERDEN
ZV EINER SCHVTZERIN AVF WEEG VND STRASSEN
DICH AVF DER TODES STRAS AVCH NI(CH)T VERLASEN
"Když toho anděla čistého uvidíš Marii zdravit, zastav pokojně můj křesťane, klekni a spočni před touto velkou královnou nebes a země. Slož jí také ty svůj pozdrav a stane se i tobě ochránkyni na stezkách a cestách tvých, na smrti cestě pak nebudeš opuštěný."[7]
AVS SONDERBARER ANDACHT VND VEREHRVNG DER
VNBEFLECKTEN GOTTES GEBAHRERIN MARIAE HAT
DIESE ZWEI STEIN (.) ERVE STATVEN
AVFRICHTEN LASSEN (...) DER EDLE VND KVNST
REICHE HER SIMON (.....) ANDREAS SINAPI
HOCHFVRSTLICHER (.....) MVNTZ GVARA
DIENER VND BERGW (...) ERKS INSPEC
TOR ANNO 1696 (.) DEN 5. NO
VENBRIS
"Z obzvláštní pobožnosti a úcty k neposkvrněné rodičce Boží Marii dal postaviti tyto dvě kamenné sochy urozený a v umění dovedný pan Šimon Ondřej Sinapi knížecí vardejn a důlní inspektor roku 1696, 5. listopadu"[7]
Loučení Krista s Pannou Marií
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a1/KMDusartLouceni.jpg/220px-KMDusartLouceni.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/KMDusartLouceniKartus.jpg/170px-KMDusartLouceniKartus.jpg)
Sousoší Loučení Krista s Pannou Marií stávalo původně v Kroměříži na Tovačovského ulici v místech nynější zastávky MHD - Tovačovského, Dům kultury. Dnes stojí v ulicí Chobot na trávníku u zdi bývalého arcipiskupského pivovaru (49°18′4″ s. š., 17°23′23″ v. d.) a je chráněno jako nemovitá kulturní památka České republiky pod číslem 29519/7-6020.[8] Ve středu podstavce je kartuš s nápisem rozděleným na dvě části.
BEDENCKE O SVNDER MEIN WAS GROSSE SCHMERTEN
MARIA EMPFUNDEN HAB IN IHREN HERTZEN
DA VON IHR TRET IHR SOHN SCHMERTZHAFT ABSCHEIDEN
EILEN ZVM CREUTZES TOD VND BITERN LEIDEN
IN DIESEN SCHMERTZEN AVCH DEINE ARME SEELE
WAN SIE AB SCHEIDEN WIR D HERTZLICH BEFEHLE
AVCH DENEN DIE BEREITS SCHON ABGESCHIEDEN
WVNSCHE DIE HIMLISCHE RVH UND EWIGEN FRIEDEN
"Považ hříšníku můj, co velké bolesti Marie pocítila ve svém srdci, když od ní Syn zarmoucený skonat odešel, kráčel ke křížům smrti a vstříc utrpení. Do této bolesti také své zubožené duše spěcháme i my, srdečně přej také těm, kteří již zemřeli přání nebeského klidu a věčného pokoje."[7]
V dolní části kartuše je umístěn text shodný s textem u sousoší Zvěstování Panny Marie, opět ve středu přerušený znakem donátora Ondřeje Sinapiho.
Kaple svatého Isidora
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d3/KrenovIsidor.jpg/220px-KrenovIsidor.jpg)
Dalším jeho dílem vytvořeným do roku 1701 je pět štukových figur v kapli svatého Isodora v Křenově nedaleko biskupských Svitav. Kaple sv. Isidora (49°40′52″ s. š., 16°37′29″ v. d.) je chráněna jako nemovitá kulturní památka České republiky pod číslem 31654/7-6019.[9]
Reference
- ↑ Páleníček, L. Za pochodní krásy (VÝTVARNÝ MÍSTOPIS KROMĚŘÍŽSKA A ZDOUNECKA), dřevoryt Antonín Marek Machourek, VERIETAS Kroměříž 1945.
- ↑ INDRA, Bohumír. Příspěvky k biografickému slovníku výtvarných umělců na Moravě a ve Slezsku v 16. až 19. století, „Časopis Slezského zemského muzea", B, 46, 1997, s. 246.
- ↑ https://is.muni.cz/th/64982/ff_b/Vyzdoba_saly_terreny_zamku_v_Kromerizi.pdf
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Informace k výstavě kreseb Paola Paganiho
- ↑ Ústřední seznam kulturních památek České republiky [online]. Praha: Národní památkový ústav [cit. 1958-07-07]. Identifikátor záznamu 143183 : sousoší Zvěstování P. Marie. Památkový katalog. Hledat dokumenty v Metainformačním systému NPÚ [1].
- ↑ a b c Karban, Aleš: Tajemství nápisů na kroměřížských památkách, Archivní sborník 2008, Moravský zemský archiv v Brně, Státní okresní archiv Kroměříž, 2008. str. 41-66
- ↑ Ústřední seznam kulturních památek České republiky [online]. Praha: Národní památkový ústav [cit. 1958-07-07]. Identifikátor záznamu 140900 : sousoší Krista s P. Marií. Památkový katalog. Hledat dokumenty v Metainformačním systému NPÚ [2].
- ↑ Ústřední seznam kulturních památek České republiky [online]. Praha: Národní památkový ústav [cit. 1958-07-07]. Identifikátor záznamu 139345 : kaple sv. Isidora, hřbitovní. Památkový katalog. Hledat dokumenty v Metainformačním systému NPÚ [3].
Literatura
- Ulrich Thieme - Felix Becker, Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart - Band IX, E.A.Seemann, Leipzig 1913
- PERŮTKA, Marek (editor). Kroměříž - Historické město & jeho památky. Kroměříž: Město Kroměříž, 2012. 343 s. ISBN 978-80-260-0215-4.
- PEŘINKA, František Vácslav. Dějiny města Kroměříže. Díl II, Část 3., Pohled právní, hospodářský a kulturní / František Vácslav Peřinka. Kroměříž: Místní národní výbor, 1948. 434 s.
- PEŘINKA, František Vácslav. Dějiny města Kroměříže. 3. díl, Obsahující místopis / František Vácslav Peřinka. Kroměříž: Městský osvětový sbor, 1940. 956 s.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jean Baptiste Dusart na Wikimedia Commons
- Anglický článek - Paolo Pagani