João Cabral de Melo Neto
João Cabral de Melo Neto | |
---|---|
![]() | |
Narození | 9. ledna 1920 Recife ![]() |
Úmrtí | 9. října 1999 (ve věku 79 let) Rio de Janeiro ![]() |
Povolání | básník, diplomat, spisovatel a dramatik |
Ocenění | Cena želvy za literaturu (1967) Camõesova cena (1990) Neustadtská mezinárodní cena za literaturu (1992) Řád za kulturní zásluhy (2010) velkokříž Vojenského řádu Kristova … více na Wikidatech |
Choť | Marly de Oliveira (1986–1999) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
João Cabral de Melo Neto (9. ledna 1920, Recife – 9. října 1999, Rio de Janeiro) byl brazilský spisovatel. V roce 1990, jako druhý autor v historii, obdržel Camõesovu cenu, nejprestižnější ocenění pro autory píšící v portugalském jazyce. V roce 1992 získal Mezinárodní literární cenu Neustadt.
V roce 1942 vydal svou první sbírku básní Pedra do sono, která měla blízko k surrealismu a kubismu. Ve druhé sbírce z roku 1945 (O engenheiro) však razantně změnil styl, což z něj učinilo lídra tzv. Generace roku 45, pro niž se stala typická poezie strohá, věcná, přímočará, nezdobná. V roce 1945 se rovněž stal diplomatem a sloužil na brazilských ambasádách na čtyřech kontinentech až do odchodu do důchodu v roce 1990. Dlouhou dobu působil především ve Španělsku, kde se spřátelil s malíři Joanem Miró a Antoni Tàpiesem.[1]
K nejslavnějším z jeho třiceti sbírek veršů patří Morte e vida Severina z roku 1955. V roce 1994 oslepl a poezii přestal psát.[2]
Odkazy
Reference
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu João Cabral de Melo Neto na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je João Cabral de Melo Neto