Kawasaki P-2J
P-2J Neptune | |
---|---|
P-2J vystavený na japonské základně Kanoya | |
Určení | protiponorkový a hlídkový námořní letoun |
Výrobce | Lockheed Kawasaki |
První let | 21. července 1966 |
Zařazeno | 1969 |
Vyřazeno | 1996 |
Uživatel | Japonské námořní síly sebeobrany |
Výroba | 1966 - 1979 |
Vyrobeno kusů | 83 |
Vyvinuto z typu | Lockheed P-2 Neptune |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kawasaki P-2J (původně P2V-Kai) byl námořní hlídkový a protiponorkový letoun vyvinutý pro Japonské námořní síly sebeobrany. Byla to licenčně vyráběná varianta poháněná turbovrtulovými motory letounu Lockheed P-2 Neptune, který měl hvězdicové motory. Jednalo se o alternativu místo nákupu větších a dražších letounů P-3 Orion, které v 80. letech 20. století tyto letouny stejně nahradily.
Vývoj a popis
Společnost Kawasaki postavila letoun P-2J (původně P2V-Kai, kde "Kai" znamená kaizen – "modifikace") jako poslední vyráběnou verzi letounu P-2 Neptune. Práce na P-2J byly zahájeny v roce 1961.[1] První P-2J byl přestavěn z letounu P2V-7 (P-2H) a vykonal svůj první let 21. července 1966. Poslední z 82 vyrobených letounů P-2J byl dodán v březnu 1979.[2]
Původní hvězdicové motory Wright letounu Lockheed P-2 byly nahrazeny turbovrtulovými motory s výkonem 2,125 kW General Electric T64-10, které byly licenčně vyráběny v Japonsku. Na motorech byly použity třílisté vrtule namísto původních čtyřlistých.[3] Přídavné proudové motory J3-IHI-7C byly navržena a vyráběny japonskou společností Ishikawajima-Harima. Každý z nich poskytoval pomocný tah 13,7 kN. Nové motory umožňovaly letounu P-2J dosáhnout maximální rychlosti 650 km/h (403 mph).
Posádku letounu P-2J tvořilo až 12 námořních letců.[3] Přední část trupu byla prodloužena o 1,29 m, zvětšeny byly i ocasní plochy a jejich tvar byl upraven. Vyhledávací radar AN/APS-80 byl umístěn pod menším krytem. Na letouny byla instalována vylepšená avionika, která byla mnohem kompaktnější než avionika na ostatních verzích letounu Neptune. Lehčí avionika umožnila zvětšení palivových nádrží a tím i množství neseného paliva. Letoun P-2J měl hlavní podvozek pod křídly osazen dvojicí menších kol namísto jednoho velkého kola.[3]
Operační historie
Letouny P-2J začaly být krátce po svém zařazení do služby v 80. letech 20. století nahrazovány letouny P-3C Orion.[3] Poslední námořní průzkumná letka byla přezbrojena na Oriony v roce 1993. P-2J poté zůstaly ve službě jen pro elektronický průzkum a podporu cvičných cílů.[4]
Varianty
P-2J
- Letoun by původně označován P2V-Kai.
- Letoun měl turbovrtulové motory T64, pomocné proudové motory IHI J3, vylepšené vybavení pro protiponorkový a elektronický boj, vyhledávací radar APS-80, zvětšenou kapacitu palivových nádrží a další vylepšení. Jeden letoun byl přestavěn z letounu P-2H a postaveno bylo dalších 82 letounů.
EP-2J
- Letouny P-2J přestavěné pro účely elektronické špionáže (ELINT). Upraveny dva stroje.[2][3]
UP-2J
- Letouny P-2J přestavěné na podporu bezpilotních prostředků, cvičných cílů a pro zkušební účely. Upraveny byly čtyři stroje.[3][4]
Specifikace (P-2J)
![Lockheed P2V-Kai(P-2J) Neptune](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/df/Kawasaki_P-2J_two-view_silhouette.png/300px-Kawasaki_P-2J_two-view_silhouette.png)
Technické údaje pocházejí z publikace „Combat Aircraft sice 1945“.[3]
Technické údaje
- Posádka: 10 – 12
- Rozpětí: 30,87 m
- Délka: 29,23 m
- Výška: 8,93 m
- Nosná plocha: 92,9 m²
- Plošné zatížení: 366,2 kg/m²
- Prázdná hmotnost: 19 278 kg
- Max. vzletová hmotnost : 34 020 kg
- 1. Pohonná jednotka: 2× turbovrtulový motor General Electric T64-10 vyráběný v licenci společností IHI Corporation
- 2. Pohonná jednotka: 2× proudový motor Ishikawajima-Harima J3-IHI-7C
- Výkon 1. pohonné jednotky: 2 125 kW
- Tah 2. pohonné jednotky: 13,7 kN
Výkony
- Cestovní rychlost: 402 km/h (217 uzlů, 250 mph) ve výšce ? m
- Maximální rychlost: 650 km/h (350 uzlů, 403 mph) ve výšce ? m
- Dolet: 4 445 km
- Dostup: 9 150 m (30 000 stop)
- Stoupavost: 9,1 m/s (548 m/min)
Výzbroj
- 3 629 kg výzbroje, která se skládá z klasických bomb, hlubinných pum a torpéd
- 16× raketa 5 palců pod křídly
Uživatelé
Japonsko Japonsko
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kawasaki P-2J na anglické Wikipedii.
- ↑ Taylor 1966, str. 104–105.
- ↑ a b Michell 1994, str.124.
- ↑ a b c d e f g Wilson, str.80
- ↑ a b Donald and Lake 1996, str.222—223.
Literatura
- DONALD, David, Lake, Jon (editors). Encyclopedia of World Military Aircraft. Single volume edition. vyd. London: Aerospace Publishing, 1996. ISBN 1-874023-95-6. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - MICHELL, Simon. Jane's Civil and Military Aircraft Upgrades 1994-95. Coulsdon, Surrey, UK: Jane's Information Group, 1994. ISBN 0-7106-1208-7. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - TAYLOR, John W. R. Jane's All The World's Aircraft 1966–67. London: Sampson Low, Marston & Company, 1966. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - Sullivan, Jim, P2V Neptune in action. Squadron/Signal Publications: Carrollton, TX, 1985.
- WILSON, Stewart. Combat Aircraft since 1945. Fyshwick, ACT, Australia: Aerospace Publications Pty Ltd, 2000. ISBN 1-875671-50-1. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.
Související články
Související vývoj
Podobná letadla
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Kawasaki P-2J na Wikimedia Commons
- P2V Neptune na webu vectorsite.net (anglicky)
- P2V Neptune na webu p2vneptune.com (anglicky)
- P2V Neptune na webu maam.org Archivováno 25. 11. 2016 na Wayback Machine. (anglicky)