Komako Kimura
Komako Kimura | |
---|---|
![]() | |
Narození | 29. července 1887 Tokio Japonské císařství ![]() |
Úmrtí | 10. července 1980 (ve věku 92 let) |
Povolání | herečka, tanečnice, sufražetka, vydavatelka a manažerka |
Manžel(ka) | Hideo Kimura |
Děti | 2 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Komako Kimura (木村 駒子, Kimura Komako, 29. července 1887 Tokio – 10. července 1980) byla japonská sufražetka, herečka, tanečnice, divadelní manažerka a redaktorka časopisu. Její literární i divadelní dílo ovlivnilo hnutí za ženská práva a volební právo žen v Japonsku.
Životopis
Narodila 29. července 1887 v Tokiu jako nejmladší ze tří sester.[1] V uměleckém oboru se vzdělávala od útlého věku. Ve třech letech se začala učit tradiční tanec nihon bujó a v pěti divadlo kabuki. Její otec, který byl hlavním sekretářem obchodníka s hasičskými čerpadly, přišel kvůli vyděračskému lichváři o všechny peníze, což ho donutilo odstěhovat se za prací na Tchaj-wan a opustit rodinu, když bylo Komako osm let. Komako využila svého tanečního a divadelního vzdělání, aby uživila rodinu a připojila se k putovnímu divadlu v Kumamoto.[2] V raném věku navštěvovala školu založenou Džunko Takezaki, kde byly dívky vedeny nejen k tomu, aby se učily a staly se dobrými, tradičními japonskými manželkami a matkami, ale také k tomu, jak „být osobností”. Po škole ji inspirovali myslitelé jako byli Goethe, Byron, Maeterlinck, Wilde a Emerson. Velký vliv na ni měly také myšlenky švédské feministky Ellen Key.[3][4]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Komako_Kimura.jpg/220px-Komako_Kimura.jpg)
Kariéra
Ve své době byla kontroverzní kvůli své vzdorovitosti a to jak v divadelním životě, tak v práci pro hnutí za volební právo žen. V roce 1908 se jí narodilo nemanželské dítě. Komako kvůli tomu byla ostrakizována, což jí ztěžovalo udržet si zaměstnání. Ačkoli sama nebyla socialistkou, chtěla, aby v Japonsku byla větší otevřenost v myšlení a umění, proto psala do socialistického časopisu Kumamoto hyóron. Po lednu 1908, když vyšlo najevo, že má nemanželské dítě, již její jméno u článků nechtěli otisknout. Stejnou zkušenost měla i po přijetí do herecké školy, kde opět po zjištění, že není vdaná a má dítě, byla ze školy vyhozena.[2]
Divalo
Byla ředitelkou dvou tokijských divadel: Kimura Komako a Tokiwaza. Sama za svůj život účinkovala v 500 hrách, např. v rolích Shakespearovkých hrdinek jako La Tosca, Monna Vanna a Camille.[5] Milovala jeviště, protože to byl jeden z mála způsobů, jak se ženy mohly prosadit ve společnosti ovládané muži, neboť „pouze na jevišti ženy mají možnost mluvit s muži o věcech”, což nepříslušelo ani jejich manželkám. Na jevišti a po představeních nebyla vnímána jako méněcenná. Mohla mluvit a stýkat se s mocnými muži, kteří na oplátku naslouchali jejím názorům a nechávali se jimi ovlivňovat.[5]
Sdružení nových pravých žen
V roce 1912 vytvořila spolu s dalšími dvěma ženami, Fumiko Nišikawou (1882–1960) a Micuko Mijazaki, hnutí nazvané „Sdružení nových pravých žen” (Šinšinfudžinkai), a to navzdory jejich zdánlivě odlišným osobnostem.[6] Společně vytvořily cyklus přednášek a časopis, obojí pod názvem „Nová pravá žena” (Šinšinfudžin).[7][8] První projev, který Komako přednesla, se uskutečnil v roce 1913 a nesl název „Láska a seberealizace pro ženy”. Jejím cílem bylo rozšířit časopis „Nová pravá žena” v Americe, Japonsku a Evropě.[9] V první vydání časopisu Komako popsala, že nechce pouze změnit zákon a dát mužům a ženám stejná práva jen na papíře. Jejím cílem bylo vychovat z žen přemýšlivé feministky se silnou vůlí, kterým bude poskytnuto stejné vzdělání jako mužům a které se již nebudou muset při rozhodování o sobě odvolávat mužů ve svém životě.[10]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4b/Komako_Kimura_Practicing_Acupuncture.jpg/220px-Komako_Kimura_Practicing_Acupuncture.jpg)
V roce 1917 navštívila Ameriku. V této době usilovala o dosažení volebního práva žen v Japonsku již asi pět let, ale bezvýsledně. Problémy s financováním, odpor vlády a nedostatek japonských precedentů týkajících se hnutí za práva žen, bránily Komako v dalším pokroku.[11] Do Ameriky vyrazila, aby se inspirovala od amerických žen, které obdivovala za to, jak dokázaly pomocí oblečení a líčení vyjádřit svoji osobnost. Kritizovala japonskou společnost, že ženám vnucuje konformitu tím, že si kvůli omezující povaze tradičního japonského oděvu, musí hodinu upravovat vlasy a šaty a pak se nemohou celý den pohybovat bez potíží. Během své návštěvy se setkala s první ženskou členkou amerického kongresu Jeanette Rankin a také s prezidentem Woodrowem Wilsonem.[12] Dne 27. října 1917 se také slavně zúčastnila pochodu za volební právo žen v New Yorku.[13]
Kontroverze a soud
Časopis „Nová pravá žena” vycházel až do ledna 1918, než byl japonskou vládou potlačen.[14] Časopis byl známý svými na svou dobu radikálními tématy, neboť kritizoval manželství[15] a jako první japonská publikace otevřeně hovořil o používání antikoncepce.[8] Potlačování jeho činnosti se týkalo i veřejných přednášek. Komako již nebylo dovoleno pořádat setkání na veřejných místech. V reakci na kroky japonské vlády Komako napsala a hrála hlavní roli ve hře s názvem „Nevědomost”. Jak se dalo očekávat, japonská vláda nebyla s tímto krokem spokojena a doporučila jí, aby se vrátila k hraní pokorných žen, jinak bude cenzurována uzavřením divadel. Místo toho, aby udělala, co si vláda přála, vzepřela se jejímu zákazu a všechna představení ve svém divadle uvedla zdarma. Vláda ji v reakci na to nechala zatknout. Když byla postavena před soud, vystupovala jako vlastní obhájce a vedla si tak dobře, že vláda místo aby jejímu úsilí bránila, nevědomky ho podporovala, protože její poselství se prostřednictvím procesu rozšířilo a její boj za práva žen a volební právo se stal známým po celé zemi.[14]
Nějakou dobu po procesu se Kimurovi přestěhovali do Ameriky, kde strávili osm let života. Během této doby Komako pokračovala ve své herecké kariéře a zasazovala se o volební právo žen. Především vystupovala v Carnegie Hall a na Broadwayi. Do Ameriky se vrátili v roce 1925 a Komako napsala několik knih o meditaci a dechových technikách včetně A Textbook on the Art of Dancing (Učebnice tanečního umění) The Art of Kannon (Umění Kannon).
Soukromí
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Komako_and_Hideo_Kimura.jpg/220px-Komako_and_Hideo_Kimura.jpg)
Komako byla téměř provdána za muže, který jejím rodičům nabídl peníze, aby se stala jeho konkubínou, Komako ale utekla dříve, než ke sňatku došlo. Některé zdroje uvádějí, že utekla v den svatby, ale není jasné, zda to nebyla jen senzacechtivá domněnka pro noviny.[16][17] Poté vystřídala řadu zaměstnání, od té, kdy byla první telefonní operátorkou v Kumamoto, až po učitelku, zatímco ji živil její přítel Bansaku Kimura, který zbohatl výrobou sójové omáčky. Možná se v té době také tři roky učila jako gejša v Nagoji.[17] Stále však toužila po vzrušujícím a vysoce postaveném životě herečky. Zamilovala se do Bansakuova synovce, rozvedeného Hidea Kimury, který vystudoval religionistiku na univerzitě v Berkeley a poté pracoval v medicíně a využíval k léčení postupy, jako je hypnóza. V únoru 1908 se jim narodil nemanželský syn, kterého pojmenovali Šúdži.[2] Podle Komako jeho jméno znamenalo „život a smrt”, protože to „vystihuje příběh člověka”.[18]
V květnu 1909 se rodina přestěhovala do Tokia, kde se legálně vzali a na podzim 1911 se jim narodilo další dítě. Komako zde navštěvovala kurzy herectví, ale přestala, když jí v roce 1912 zemřela roční dcera.[2] Kimurovi se přestěhovali do New Yorku nějaký čas po pochodu za volební právo v roce 1917 a předváděli japonské tělovýchovné disciplíny a vedli náboženské obřady.[19][20]
Komako Kimura se svými texty, projevy a divadelními vystoupeními, významně podílela na japonském hnutí za volební právo žen, které vyvrcholilo v roce 1945 změnou volebního zákona, jenž umožnil japonským ženám volit.[21]
Zemřela v roce 1980 ve věku 92 let.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Komako Kimura na anglické Wikipedii.
- ↑ Famous People Born in 1887 [online]. [cit. 2019-11-01]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ a b c d NEARY, Ian. War, Revolution and Japan. [s.l.]: [s.n.], 1995-01-17. ISBN 9780203989982. DOI 10.4324/9780203989982. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Komako Kimura (1918). [online]. [cit. 2019-09-08]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Komaku Kimura (1918) [online]. [cit. 2019-09-04]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ a b STONE BLACKWELL, Alice. Google Books. The New Women of Cherry Blossom Land. The Woman Citizen. August 11, 1917, s. 183. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ MACKIE, Vera. Creating Socialist Women in Japan: Gender, Labour and Activism, 1900-1937. [s.l.]: Cambridge University Press, 2002. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Komako Kimura (1918). [online]. [cit. 2019-09-08]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ a b MOLONY, Barbara. Gender in Modern East Asia. [s.l.]: Routledge, 2018. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ JAPAN.. Woman Voter (Melbourne, Vic. : 1911 - 1919). 1918-10-10, s. 4. Dostupné online [cit. 2019-09-13]. Je zde použita šablona
{{Cite news}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Komako Kimura (1918). [online]. [cit. 2019-09-13]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Komako Kimura (1918). [online]. [cit. 2019-09-08]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Komako Kimura (1918). [online]. [cit. 2019-09-08]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ UNKNOWN. English: Komako Kimura, a prominent Japanese suffragist at a march in New York. October 23, 1917. [s.l.]: [s.n.], 1917-10-23. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Citation}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ a b Our Mutual Column. Daily Herald (Adelaide, SA : 1910 - 1924). 1918-01-15, s. 4. Dostupné online [cit. 2019-09-13]. Je zde použita šablona
{{Cite news}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ MACKIE, Vera. Creating Socialist Women in Japan: Gender, Labour and Activism, 1900-1937. [s.l.]: Cambridge University Press, 2002. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ CHAN, Portia. Komako Kimura: the Japanese suffragist on the streets of New York [online]. 2018-11-05 [cit. 2019-09-04]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ a b Our Mutual Column. Daily Herald (Adelaide, SA : 1910 - 1924). 1918-01-15, s. 4. Dostupné online [cit. 2019-09-08]. Je zde použita šablona
{{Cite news}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Komako Kimura (1918). [online]. [cit. 2019-09-08]. Dostupné online. (anglicky) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ "She's Somewhat Small, but Her Resistive Power, That's Different" Galveston Daily News (January 10, 1921): 3. via Newspapers.com
- ↑ "Madame Hideo Kimura" Evening Public Ledger (August 1, 1919): 22. via Newspapers.com
- ↑ BUCHANAN, Kelly. Women in History: Voting Rights | In Custodia Legis: Law Librarians of Congress [online]. 2015-03-03 [cit. 2019-11-01]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Komako Kimura na Wikimedia Commons