Mikuma (1934)
![]() Mikuma v Sukumské zátoce, duben 1939 | |
Základní údaje | |
---|---|
![]() | |
Typ | lehký křižník od 1940 těžký křižník |
Třída | Třída Mogami |
Jméno podle | 三隈 ~ „Tři rohy“ – řeka v prefektuře Óita |
Objednána | loděnice Micubiši v Nagasaki |
Zahájení stavby | 24. prosince 1931 |
Spuštěna na vodu | 31. května 1934 |
Uvedena do služby | 29. srpna 1935 |
Osud | potopena 6. června 1942 |
Poloha vraku | [1] nebo 29°22′ s. š., 176°34′ v. d.[2] |
Souřadnice | 29°28′0″ s. š., 173°11′0″ v. d. |
Cena | projektovaná: 93 335 800 ¥[3] |
Takticko-technická data | |
Výtlak | Projektovaný: 8500 T standardní[3] Po dokončení: 12 370 T standardní[4] 13 980 T plný[5] Po úpravách r. 1936: 14 888 T plný[5] |
Délka | 198,3 m na vodorysce 200,6 m celkem[5] |
Šířka | Po dokončení: 18,45 m na vodorysce[5] Po úpravách r. 1936: 20,51 m na vodorysce[5] |
Ponor | 6,05 m |
Pohon | 10 parních kotlů Ro-gó Kanpon šiki (8 velkých a 2 malé) 4 sestavy parních turbín Kansei Honbu[4] 152 000 k (111 795,8 kW) projektovaný 154 056 k (113 308,0 kW) při zkouškách 14. června 1936[4] |
Palivo | 2389 T topného oleje (po dokončení) 2215 T topného oleje (po modernizaci 1939)[4] |
Rychlost | >37 uzlů (68,5 km/h) projektovaná 36,47 uzlů (67,542 km/h) při zkouškách 14. června 1936[4] |
Dosah | Projektovaný: 8000 námořních mil (14 816 km) při 14 uzlech (25,9 km/h)[3] Po dokončení: 7673 námořních mil (14 210,4 km) při 14 uzlech Po přestavbě 1939: 7000 až 7500 námořních mil (12 964 až 13 890 km) při 14 uzlech[4] |
Posádka | Projektovaná: 830[4] V roce 1937: 930[4] V červnu 1942: 888 až 940[6] |
Pancíř | boky: 25 až 100 mm paluba: 35 až 60 mm muniční sklady: 30 až 140 mm[5] |
Výzbroj | Po dokončení 1935: 15 x 155 mm/60 typu 3. roku (5xIII) 8 x 127 mm/40 typu 89 (4xII) 4 x 40 mm/62 typu 91 12 x 610mm torpédometů typu 90 (4xIII) (24 torpéd typu 90)[7] Po přestavbě 1939: 10 x 203,2 mm/50 typu 3. roku (5xII) 8 x 127 mm/40 typu 89 (4xII) 8 x 25 mm/60 typu 96 4 x 13,2mm kulomet (2xII) 12 x 610mm torpédometů typu 90 (4xIII) (torpéda typu 93)[4] |
Letadla | 3 hydroplány 2 katapulty |
Mikuma (三隈) byla druhý křižník japonského císařského námořnictva třídy Mogami. Byla dokončena jako lehký křižník a po vypršení odzbrojovacích dohod byla koncem 30. let přestavěna na těžký křižník. Zúčastnila se bojů za druhé světové války, kdy působila v rámci 7. džunjókan sentai (巡洋艦戦隊 ~ křižníková divize).
Hned od prvního dne války v Pacifiku podporovala Mikuma japonskou invazi do Britské Malajsie a Nizozemské východní Indie. V souvislosti s podporou japonského postupu v jihozápadním Tichomoří se zúčastnila bitvy v Sundském průlivu. Poté se zúčastnila výpadu do Indického oceánu, kde se podílela na potopení několika obchodních lodí Spojenců.
Loď byla potopena během bitvy u Midway. Nejprve se v noci na 5. června 1942 srazila se svou sesterskou lodí Mogami, z čehož si odnesla protrženou nádrž na levoboku a druhý den ji potopily americké bombardéry z letadlových lodí USS Enterprise a USS Hornet. Tím se Mikuma stala prvním japonským křižníkem ztraceným během druhé světové války.
- U japonských jmen je rodné jméno uváděno na prvním místě a rodové jméno na druhém
Služba za druhé světové války
Bitva u Midway (červen 1942)
Kolize 5. června
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Usstambor.jpg/220px-Usstambor.jpg)
Během bitvy u Midway byla Mikuma spolu s ostatními sesterskými plavidly Kuritovy 7. křižníková divize vyčleněna k ostřelování Midwaye. Křižníky vyrazily na východ k atolu a oba doprovodné torpédoborce nechaly za sebou. Ve 0:20 5. června byl ale rozkaz zrušen.[8] Kurita ale obdržel tuto zprávu až ve 2:30, když už byl necelých 50 námořních mil (92,6 km) západně od Midway. Divize přešla napřed na severní kurz, aby se připojila k Jamamotovu svazu.[9]
Ve 2:15 Kuritovy křižníky poprvé zpozorovala vynořená ponorka USS Tambor. Ponorka ale ztratila kontakt a navázala ho až ve 2:38, když se po změně kurzu křižníky opět přiblížily.[9] Ponorka byla ale rovněž zpozorována hlídkou na vedoucím křižníku Kumano a křižníky provedly obrat doleva při rychlosti 28 uzlů (51,9 km/h)…[10][11]
Během obratu se celá formace rozpadla. Vedoucí Kumano otočil o 90° doleva, zatímco za ním plující Suzuja zatočila o pouhých 45°. Důsledkem toho se obě vedoucí lodě málem srazily, ale Suzuja nakonec proplula těsně za zádí Kumano. Mikuma provedla obrat o 45° a plula na levoboku za Suzujou. Když ale spatřila Kumano, který jí křížil cestu, provedla ještě jeden obrat o 45° a plula nyní na západ. Tím se ale dostala na kolizní kurz s Mogami, která nejprve zahájila obrat o 90° doleva, ale když se jí ostatní jednotky začaly vzdalovat, přešla na kurz přibližně 315°. Pět minut po zahájení obratu narazila Mogami přídí do levoboku Mikumy na úrovni můstku. Mikuma vyšla z kolize relativně lehce: měla proraženou palivovou nádrž na levoboku, ale poškození trupu bylo nad hladinou. Hlavní trhlina měla délku 20 metrů a šířku šest metrů[10] a palivo unikající z proražená nádrže zanechávalo stopu na hladině.[12]
Ústup 5. června
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/c/c8/Fleming_RE_USMC.jpg)
Viceadmirál Nobutake Kondó nařídil Kuritovi nechat poškozené Mogami a Mikuma v doprovodu torpédoborců Arašio a Asašio – které ale byly daleko vzadu[13] – a se zbývajícími jednotkami ustoupit co nejrychleji.[2] Rychlost Mikumy se prakticky nesnížila,[12] ale Mogami mohla plout rychlostí maximálně 12 uzlů (22,2 km/h), což určovalo rychlost celé dvojice.[10]
Velitel opravárenských čet na Mikuma nenásledoval příkladu svého protějšku na Mogami (který nechal torpéda hodit přes palubu) a rozhodl ponechat všech 24 torpéd typu 93 na lodi, což později významnou měrou přispělo k zániku křižníku.[14]
Osamocené a na západ pomalu ustupující křižníky byly v 6:30 zpozorovány průzkumnou Catalinou z Midwaye. Ta nahlásila jejich polohu jako 125 mil (231,5 km) západně od atolu směrem 265°. Zanedlouho je zpozorovala i druhá Catalina. Podle hlášení odvysílaném Mikumou byla pozice obou křižníků 28°10′ s. š., 179°30′ z. d.[12]
Kolem osmé hodiny ranní byly křižníky napadeny dvanácti střemhlavými bombardéry od VMSB-241 z Midwaye, které vedl kapitán (Capt.) Marshall A. Tyler. Šest SBD-2 Dauntless vedl Tyler osobně, zatímco druhou sekci šesti SB2U-3 Vindicator vedl kapitán Richard E. Fleming. Tylerovy Dountlessy se soustředily na Mogami. Flemingovy Vindicatory zaútočily mírným klouzavým letem z výšky 4000 stop (1219,2 m) na Mikumu, ale žádný z nich nezasáhl. Naopak protiletadlové palbě padl za oběť Flemingův Vindicator „bílá 2“ (BuNo 2088) a jeho dvoučlenná posádka (Fleming + radista/střelec PFC George A. Toms) zahynula.[15][16] Navzdory populární legendě o tom, že Fleming se svým letounem dopadl na dělovou věž č. 4,[17] vyvázla Mikuma nepoškozena a Flemingův Vindicator dopadl na hladinu. Legenda vznikla až po válce, dezinterpretací rozhovoru s kapitánem (大佐 taisa) Akirou Sódžim (velitel Mogami).[15]
Jakmile střemhlavé bombardéry odlétly, zaútočilo v 8:34 osm B-17E Flying Fortress od 7th AF USAAF z Midwaye, které vedl podplukovník (Lt. Col.) Brooke E. Allen. Ty shodily své 500lb (226,8 kg) pumy z výšky 20 000 stop (6096 m), ale všechny minuly. Po zbytek dne probíhala plavba již nerušeně a v 11:30 se dokonce podařilo rychlost Mogami a tím i celého uskupení zvýšit na 14 uzlů (25,9 km/h).[18]
Zkáza 6. června
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/60/USN-CN-Midway-June6-1943%27s_American_point_of_view.jpg/220px-USN-CN-Midway-June6-1943%27s_American_point_of_view.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/SBD-3_Dauntless_bombers_of_VS-8_over_the_burning_Japanese_cruiser_Mikuma_on_6_June_1942.jpg/220px-SBD-3_Dauntless_bombers_of_VS-8_over_the_burning_Japanese_cruiser_Mikuma_on_6_June_1942.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/28/Japanese_cruiser_Mikuma_burning_and_sinking_on_6_June_1942_%2880-G-457861%29.jpg/220px-Japanese_cruiser_Mikuma_burning_and_sinking_on_6_June_1942_%2880-G-457861%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/BurningMikumaCloseIn.jpg/220px-BurningMikumaCloseIn.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Japanese_heavy_cruiser_Mikuma_sinking_on_6_June_1942_%2880-G-414422%29.jpg/220px-Japanese_heavy_cruiser_Mikuma_sinking_on_6_June_1942_%2880-G-414422%29.jpg)
V časných ranních hodinách 6. června se k oběma křižníkům konečně přidaly torpédoborce Arašio a Asašio.[21]
V 6:45 byl svaz zpozorován průzkumným SBD 8-B-2[22] z USS Hornet (ale startující z USS Enterprise). Ten nahlásil zpozorování „jedné bitevní lodě, křižníku a tří torpédoborců“. Tato nepřesná zpráva byla navíc při dekódování přeložena jako zpozorování „letadlová lodě a pěti torpédoborců“.[23] Jako další slídilové se objevily dva hydroplány z USS New Orleans. Mikuma po nich zahájila palbu, ale hydroplány se držely v uctivé vzdálenosti a naváděly na cíl Ringovu útočnou vlnu z Hornetu.[24]
V 9:30 zpozoroval komandér (Cdr.) Stanhope C. Ring, vedoucí první vlnu 26 SBD Dauntless (Ringův velitelský, 11 od VB-8, 12 od VS-8 a po jednom od VS-5 a VS-6) a osmi F4F-4 Wildcat od VF-8 z Hornetu, japonské křižníky.[24][25] Mikuma, kterou Američané považovali za bitevní loď, plula před Mogami.[26] V 9:45 odvysílala Mikuma zprávu o napadení „velkým množstvím nepřátelských letadel“ a v 9:50 začaly bombardéry přecházet do střemhlavého letu. Ringova sekce těsně minula Mikumu a zbytek se soustředil na Mogami. Protiletadlové palbě padly za oběť dva SBD: podporučík (Ens.) Donald T. Griswold (BuNo 4677)[27][28] od VB-8 a podporučík Vammen[p 1] (6-S-1, BuNo 03207)[22][29] od VS-6.[26] Na rozdíl od nároků letců vyvázla Mikuma bez poškození, jak dokládá hlášení odvysílané v 10:45.[30]
V 11:00 odvysílala Mikuma další hlášení, že je sledována průzkumnými letouny a formace změnila kurz na západo–jihozápad, aby se dostala pod ochranu letadel startujících z atolu Wake. V poledne již Mogami byla schopná plout rychlostí 20 uzlů (37,0 km/h), čímž se opět zvýšila rychlost celého uskupení.[30]
Ve 12:11 zpozorovala japonský svaz další vlna 31 SBD z Enterprise, kterou vedl poručík (Lt.) Wallace C. Short. Šlo o pět strojů od VB-6, šest strojů od VS-6 a sirotky od VB-3 a VS-5.[30][29][31] Každý byl vyzbrojen jednou 1000 librovou (453,6 kg) pumou.[22] Short vedl většinu svých bombardérů dál na západ v pátrání po hlášené, ale neexistující, bitevní lodi. K japonským lodím se ale přiblížily doprovodné stíhací Wildcaty od VF-6, které zahnala protiletadlová palba. Ukázka protiletadlové palby také stačila jediným třem zbývajícím torpédonosným TBD-1 od VT-6, které přežily masakr torpédových eskader 4. července. TBD měly rozkaz zbytečně neriskovat a proto se vrátily na Enterprise, aniž by se pokusily zaútočit.[30]
Short pokračoval ještě 30 námořních mil (55,5 km) na západ, ale pak se obrátil zpět. Poslední sekce VB-3 se ale od Shorta oddělila již dříve a napadla Mogami. Důsledkem toho japonské lodě zahájily úhybný manévr a Mikuma a Mogami se točily doleva. Mikuma se tímto manévrem dostala na konec formace a jako nejzápadněji vystrčený křižník si jí vybraly za cíl Shortovy bombardéry. Mikuma si nové hrozby všimla a zahájila palbu, až když Shortovy bombardéry přešly do střemhlavého letu z výšky 14 000 stop (4267,2 m).[32]
Jako první byla zasažena dělová věž číslo 3 na přídi před můstkem. Exploze a střepiny zabily několik důstojníků na můstku, včetně velitele pravoboční protiletadlové baterie. Velitel Mikumy námořní kapitán (大佐 taisa) Šakao Sakijama byl rovněž těžce zraněn a upadl do bezvědomí. Velení se ujal výkonný důstojník fregatní kapitán (中佐 čúsa) Hideo Takašima. Dvě pumy zasáhly přední strojovnu na pravoboku.[32] Další dvě pumy zasáhly hydroplánovou plošinu a explodovaly v zadní levoboční strojovně. Exploze prorazily dno, Mikuma se zastavila a začala nabírat vodu. Tyto poslední dvě pumy také způsobily rozsáhlý požár v prostoru torpédometů. Následovalo ještě minimálně pět dalších zásahů.[33] Děla na přídi byla vyřazena, zásahy v prostoru můstku iniciovaly připravenou protiletadlovou munici, jejíž exploze způsobila další škody a ztráty.[2]
K hořícímu křižníku připlula Mogami, aby poskytla pomoc. Mikumu ještě bylo možno zachránit, neboť dvě ze čtyř strojoven zůstaly nepoškozeny. Ve 13:58 ale požáry uprostřed lodě dosáhly skladiště torpéd a exploze části torpéd znamenala konec nadějím. Exploze kompletně zničila střed lodě od komínu až po zadní dělovou věž číslo 4. Zadní stěžeň s jeřábem se zřítily na palubu. S přibývající vodou v podpalubí se Mikuma začala pomalu naklánět na levobok.[33]
Byl vydán rozkaz k opuštění lodě. Kvůli požárům a explozím se Mogami a Arašio, které měly převzít posádku, nemohly přiblížit a tak k nim musela posádka Mikumy doplavat a nebo doplout na vorech. Zraněný kapitán Sakijama byl na prvním spuštěném voru převezen na Arašio. Takašima, který převzal velení, se rozhodl zůstat na můstku a sdílet osud lodě. Asašio mezitím kroužil poblíž jako protiletadlová ochrana.[34]
Když se ve 14:45 objevila na scéně třetí vlna 23 SDB komandéra Ringa z Hornetu, zanechaly Mogami a Arašio záchranných prací. Posádka Mikumy ale ještě nebyla kompletně evakuována. Mnozí zůstávali na palubě, jiní plavali ve vodě kolem. Další hledali řešení v rituální sebevraždě, jako například velitel centra řízení palby hlavní baterie poručík (大尉 tai'i) Masao Kojama, který spáchal sebevraždu na přední dělové věži. Nový útok začal kolem 15:00[35] Američtí piloti si nárokovali až šest dalších zásahů 1000lb pumami na Mikumě.[36][37] Na Arašio jedna puma, která zasáhla záď a explodovala mezi trosečníky z Mikumy, zabila 37 mužů a další zranila.[35]
Před útokem stihly Mogami a oba torpédoborce vzít na palubu 240 přeživších včetně kapitána Sakijami, který ale 13. června umřel na palubě Suzuja.[35][1] Po útoku se ale již lodě nezdržovaly další záchranou a v 15:25 zamířily na západ, ponechávajíce zbytek posádky křižníku jejímu osudu.[35]
Po odplutí Mogami a torpédoborců se Mikuma ještě nejméně čtyři hodiny držela na hladině. To bylo dostatečně dlouho na to, aby jí mohly po 17:15 na pozici 29°28′ s. š., 173°11′ v. d. vyfotografovat americké Dauntlessy 3-B-10[31] a 6-S-18[29] vyslané v 15:53 z Enterprise. Díky nim vznikly unikátní snímky posledních okamžiků japonského křižníku.[19]
Přibližně v 19:30 se Mikuma převrátila na levobok a potopila se na pozici přibližně 29°28′ s. š., 173°11′ v. d.[1] Po západu slunce nařídil velitel Mogami torpédoborci Asašio, aby se vrátil a zachránil trosečníky. Torpédoborec ale nikoho nenašel. Ponorka USS Trout ještě 9. června zachránila dva trosečníky (vrchní radista Kacuiči Jošida a topič 3. třídy Keniči Išikawa) a vzala je do zajetí. Podle jejich svědectví se spolu s nimi na prámu zachránilo dalších 17 námořníků, ale všichni postupně umírali na dehydrataci, vysílení a na následky zranění.[20] Celkem zahynulo 650[2] až 700[6] důstojníků a mužů posádky.
Dne 10. srpna 1942 byla Mikuma vyškrtnuta ze seznamu lodí japonského císařského námořnictva.[2]
Odkazy
Poznámky
- ↑ Murray ve svém hlášení (MURRAY, George D. Action Report: USS Enterprise (CV-6) [online]. USS Enterprise (CV-6), na moři: US Navy, 1942-06-08 [cit. 2009-09-02]. Dostupné online. Dostupné také na: [1]. (anglicky) ) uvádí Vammenovy iniciály jako „J.N.“. Seznam padlých z Enterprise ( Casualties: 4 June 1942 - 6 June 1942 [online]. cv6.org [cit. 2009-09-02]. Dostupné online. (anglicky) ) ale uvádí, že Vammen byl „Clarence E.“
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků 三隈 (重巡洋艦) na japonské Wikipedii a Japanese cruiser Mikuma na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d PARSHALL, Jonathan; TULLY, Anthony. Shattered Sword (The Untold Story of the Battle of Midway). Washington DC: Potomac Books, 2007. Dostupné online. ISBN 978-1-57488-924-6. S. 380. (anglicky)
- ↑ a b c d e HACKETT, Bob; KINGSEPP, Sander. HIJMS MIKUMA: Tabular Record of Movement [online]. combinedfleet.com, 1997, rev. 2010-06-04 [cit. 2010-09-08]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c SZEWCZYK, Andrzej; TROJCA, Waldemar. Japońskie krążowniki ciężkie. Warszawa: Militaria, 1994. Dostupné online. ISBN 83-86209-03-8. S. 27. (polsky)
- ↑ a b c d e f g h i Szewczyk & Trojca, str. 35
- ↑ a b c d e f Szewczyk & Trojca, str. 31
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 380 a poznámka 63 na str. 575
- ↑ Szewczyk & Trojca, str. 34
- ↑ Parshall & Tully, str. 344
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 345
- ↑ a b c Parshall & Tully, str. 346 a mapa 18-2 na str. 347
- ↑ ROSCOE, Theodore R. G. Voge. United States Submarine Operations in World War II. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 1949. Dostupné online. ISBN 0870217313. S. 131. (anglicky)
- ↑ a b c Parshall & Tully, str. 362
- ↑ Parshall & Tully, str. 345 a poznámka 80 na str. 570
- ↑ Parshall & Tully, str. 348
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 362, 363 a poznámka 38 na straně 573
- ↑ VMSB-241, 5 June 1942 - "White 2" BuNo 2088 [online]. Accurate Miniatures, 2005 [cit. 2009-05-07]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Například HUBÁČEK, Miloš. Pacifik v plamenech. Praha: Panorama, 1990. ISBN 80-7038-049-7. S. 462–463.
- ↑ Parshall & Tully, str. 363
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 379
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 381
- ↑ Parshall & Tully, str. 366 a poznámka 2 na str. 573
- ↑ a b c MURRAY, George D. Action Report: USS Enterprise (CV-6) [online]. USS Enterprise (CV-6), na moři: US Navy, 1942-06-08 [cit. 2009-05-11]. Dostupné online. Dostupné také na: [2]. (anglicky)
- ↑ Parshall & Tully, str. 367
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 368
- ↑ LUNDSTROM, John B. The First Team: Pacific Naval Air Combat from Pearl Harbor to Midway. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 2005. Dostupné online. ISBN 159114471X. S. 422 a 423. (anglicky)
- ↑ a b Lundstrom, str. 423
- ↑ USN Overseas Aircraft Loss List June 1942 [online]. Aviation Archaeological Investigation and Research, rev. 2007-05-03 [cit. 2009-05-20]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ ROSE, Lisle A. Hornet. Překlad Břetislav Čenda a Karel Šuchman. Plzeň: Mustang, 1997. 210 s. ISBN 80-7191-221-2. S. 103. Překlad „The Ship That Hold The Line“ vydaného Naval Institute Press 1995.
- ↑ a b c GALLAHER, Earl. Scouting Six Action Report: 4-6 June 1942 [online]. US Navy, 1942-06-20 [cit. 2009-05-07]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d Parshall & Tully, str. 369
- ↑ a b BEST, Richard H. Bombing Six Action Report: 4-6 June 1942 [online]. US Navy, 1942-06- [cit. 2009-05-07]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 370
- ↑ a b Parshall & Tully, str. 371
- ↑ Parshall & Tully, str. 375 až 377
- ↑ a b c d Parshall & Tully, str. 377 a 378
- ↑ Lundstrom, str. 424
- ↑ MITSCHER, Marc A. Action Report: USS Hornet (CV-8) [online]. San Francisco: US Navy, 1942-06-13, rev. 1999-04-04 [cit. 2009-05-17]. Dostupné online. (anglicky)
Literatura
- LACROIX, Eric; WELLS II, Linton. Japanese Cruisers of the Pacific War. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 1997. ISBN 0-87021-311-3. (anglicky)
- HRBEK, Ivan; HRBEK, Jaroslav. Loďstva států účastnících se druhé světové války. Praha: Naše vojsko, 1994. 231 s. ISBN 80-206-0245-3.
- HUBÁČEK, Miloš. Pacifik v plamenech. 3. vyd. Praha: Mladá fronta, 1997. 436 s. ISBN 80-204-0642-5.
- PATTON, Wayne. Japanese Heavy Cruisers of World War II. Carrollton, Texas: Squadron Signal, 2006. (Warships in Action; sv. 26). ISBN 0-89747-498-8. (anglicky)
- PARSHALL, Jonathan; TULLY, Anthony. Shattered Sword (The Untold Story of the Battle of Midway). Washington DC: Potomac Books, 2007. Dostupné online. ISBN 978-1-57488-924-6. (anglicky)
- Ivo Pejčoch, Zdeněk Novák, Tomáš Hájek. Válečné lodě 4. Naše vojsko (1993). ISBN 80-206-0357-3
- SZEWCZYK, Andrzej; TROJCA, Waldemar. Japońskie krążowniki ciężkie. Warszawa: Militaria, 1994. ISBN 83-86209-03-8. (polsky) – převážně technický popis
Externí odkazy
Dostupné mapy ke článku |
---|
|
|
Obrázky, zvuky či videa k tématu Mikuma na Wikimedia Commons
- HACKETT, Bob; KINGSEPP, Sander. HIJMS MIKUMA: Tabular Record of Movement [online]. combinedfleet.com, 1997, rev. 2010-06-04 [cit. 2010-09-08]. Dostupné online. (anglicky)
- BÉZA, Michal. Mikuma [online]. military.cz [cit. 2010-09-15]. Dostupné online.
- NIMITZ, Chester W. Battle of Midway: Interrogation of Japanese Prisoners [online]. ibiblio.org, 1942-06-21 [cit. 2010-09-08]. Dostupné online. (anglicky)
- JAPANESE NAVY SHIPS: Mikuma (Cruiser, 1934-1942) [online]. Washington DC: Department of the Navy – Naval History and Heritage Command, 1999-04-16 [cit. 2010-09-08]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-08-15. (anglicky)
- Actions and Activities after 4 June 1942 -- Sinking of Japanese Cruiser Mikuma, 6 June 1942 [online]. Washington DC: Department of the Navy – Naval History and Heritage Command, 1999-04-16 [cit. 2010-09-08]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2010-09-14. (anglicky)
Třídy křižníků Japonského císařského námořnictva | |
---|---|
Nechráněné křižníky/avíza: | TakaoS • JaejamaS • ČišimaS • TacutaS • MijakoS |
Chráněné křižníky: | Naniwa • UnebiS • Macušima • AkicušimaS • JošinoS • IzumiS • Suma • TakasagoS • Kasagi • Niitaka • OtowaS • ToneS • Jodo • Čikuma |
Pancéřové křižníky: | ČijodaS • Asama • JakumoS • AzumaS • Izumo • Kasuga |
Bitevní křižníky: | Cukuba • Ibuki • Kongó • AmagiX • č. 13X • Projekt B-65X |
Lehké křižníky: | Tenrjú • Kuma • Nagara • JúbariS • Sendai • Mogami • KatoriC • Agano • ÓjodoS • Jasošima |
Těžké křižníky: | Furutaka • Aoba • Mjókó • Takao • Mogami • Tone • IbukiX |
S – jediná loď ve třídě C – cvičný křižník X – pouze projekt, zrušené, či přestavěné na jinou kategorii před dokončením Seznam japonských křižníků |
Těžké křižníky Japonského císařského námořnictva | |
---|---|
Třída Furutaka: | Kako • Furutaka |
Třída Aoba: | Kinugasa • Aoba |
Třída Mjókó: | Mjókó • Nači • Ašigara • Haguro |
Třída Takao: | Takao • Atago • Maja • Čókai |
Třída Mogami *: | Mogami • Mikuma • Suzuja • Kumano |
Třída Tone *: | Tone • Čikuma |
Třída Ibuki: | Ibuki ** • č. 301 |
* – Původně stavěné jako lehké křižníky ** – Konvertován na letadlovou loď Seznam japonských křižníků |