Miloš Kirschner
Miloš Kirschner | |
---|---|
![]() | |
Základní informace | |
Narození | 16. března 1927 Praha-Libeň |
Úmrtí | 2. července 1996 (ve věku 69 let) Praha |
Příčina úmrtí | cukrovka |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Žánry | popmusic, dětská hudba |
Povolání | herec, loutkař, zpěvák, ředitel divadla |
Nástroje | hlas |
Aktivní roky | 1952–1996 |
Vydavatelé | Supraphon, Lotos |
Ocenění | národní umělec (1981) |
Manžel(ka) | 1. ? 2. ? 3. Helena Štáchová |
Děti | Miloš Kirschner mladší, Denisa Kirschnerová, Miki Kirschner |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Miloš Kirschner (16. března 1927 Praha-Libeň – 2. července 1996 Praha) byl český loutkář, herec, zpěvák, dlouholetý ředitel a hlavní interpret Divadla Spejbla a Hurvínka.
Osobní život
Od roku 1946 studoval mezinárodní právo na Právnické fakultě Univerzity Karlovy a plánoval i studie mezinárodního práva na Université de Bourgogne ve francouzském Dijonu. Po únoru 1948 se však zapojil do protikomunistického odboje vydáváním časopisu Pochodeň, načež byl v roce 1949 vyloučen ze studií a v rámci Procesu s libeňskými rozvratníky odsouzen k trestu odnětí svobody. Po uplynutí krátkého trestu nastoupil na vojnu u Pomocných technických praporů (PTP).[1][2][3]
Byl celkem třikrát ženatý a zplodil pět dětí.[3] V jeho činnosti pro DSH pokračuje
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/M.KIRSCHNER.jpg/220px-M.KIRSCHNER.jpg)
Je pohřben se svou třetí manželkou Helenou Štáchovou na Olšanských hřbitovech.
Umělecká kariéra
Již Kirschnerův otec byl nadšený amatérský loutkář, ale on sám zpočátku jeho nadšení nesdílel. Když však ve svých 14 letech interpretoval řadu hlasů loutkového představení v rodné Libni, všiml si jeho loutkovodičského i hlasového talentu náhodně přítomný Josef Skupa a byl ihned ochotný ho angažovat, což mladý Kirschner tehdy odmítl. Když však po ukončení vojenské služby v roce 1951 nemohl sehnat práci, oslovil právě Skupu, který mezitím vstoupil do KSČ a se svým souborem se přestěhoval z Plzně do Prahy, kde založil Divadla Spejbla a Hurvínka (DSH). Skupa byl s Kirschnerovými uměleckými schopnostmi opět spokojen, ale v nové době podléhala personální politika úřednímu schvalování a úřednice kádrového oddělení Skupovu žádost o přijetí Kirschnera do souboru roztrhala s tím, ať si Skupa dělá loutkové divadlo s mrzáky a že fyzicky zdatný člověk patří do dolů. Skupův věhlas i stranická moc však byly silnější než hlas kádrovačky a Kirschner tak byl v roce 1951 angažován v DSH.[3]
Divadlo v té době spíše stagnovalo, protože ředitel Skupa se potýkal se stále vážnějšími nemocemi a neměl sílu ani chuť vymýšlet nová představení nebo absolvovat větší zájezdová turné, byl i částečně znechucen a vyčerpán společenskými změnami. Angažování činorodého Kirschnera tak bylo pro Skupu výraznou osobní i profesní výpomocí a postupně mu předával svoje role. Kirschner projevil svoje lingvistické schopnosti a začal se učit role Spejbla a Hurvínka (S+H) i v cizích jazycích – do té doby postavy mluvily prakticky jen česky, Skupova představení se v zahraničí omezovala spíše na loutkovodičskou činnost. V roce 1953 pak Skupa ležel po infarktu v nemocnici a Kirschner (dosud vystupující téměř anonymně)[4] za něj převzal zájezdové představení v Rumunsku. Cestou se dokázal naučit několik vět v rumunštině a jakmile Hurvínek při představení v Bukurešti promluvil rumunsky, vyvolalo to nadšené ovace. Tento úspěch přesvědčil Skupu, že Kirschnerovi může divadlo s klidným svědomí svěřit, a postupně mu začal dávat přednost zejména v hlasově náročných rolích s Hurvínkovou fistulí. Roku 1956 pak Skupa na představení v Plzni obecenstvu oficiálně oznámil, že Kirschner je jeho uměleckým nástupcem, a vydal k tomu i umělecký dekret následujícího znění: „Oznamuji maminkám a tatínkům, a všem dospělým našim návštěvníkům, že pro hru se Spejblem a Hurvínkem našel jsem konečně důstojného svého nástupce.“.[3]
V lednu 1957 Skupa zemřel a Kirschner se stal nejdůležitější osobou DSH. Řada diváků i pracovníků se v té době domnívala, že DSH by mělo po Skupově smrti skončit. Kirschner je však svou činností přesvědčil, že naopak bude záhodno v činnosti DSH pokračovat. Začal psát nové divadelní hry, ve kterých naplno rozvinul (Skupou započatý) systém slovních hříček, generačních sporů i situační komiky.
Stalo se samozřejmostí, že DSH jezdilo na zahraniční zájezdy s programem v jazyce cílové země – Kirschner pro tyto příležitosti kontrahoval i rodilé mluvčí a rétorické korepetitory, díky kterým repliky Spejbla, Hurvínka i dalších postav dosáhly dokonalosti v celkem 18 jazycích. Inteligence Kirschnerovy tvorby šla tak daleko, že před zájezdem studoval reálie cílových zemí včetně soudobého dění, a při představeních tak mohl pronášet i nečekané reakce a komentáře na téma společenských událostí v zemi, popřípadě na dění v sále. DSH se tak stalo žádaným vývozním artiklem československé kultury, a to včetně nesocialistických zemí.[3] Nakonec se Kirschnerova představení DSH v průběhu za 44 let uskutečnila v celkem 30 státech světa.
Společenská konvence té doby, kdy měla KSČ ústavně garantovanou „vedoucí úlohu“ v řízení státu, však vedla k zákulisnímu tlaku na Kirschnera, aby se stal členem strany také. Odolával až do chvíle, kdy mu na zájezdu do Sovětského svazu uspořádali funkcionáři KSČ a KSSS slavnostní akt v Moskvě a veřejně mu tam předali členský průkaz KSČ na jeho jméno. Všem včetně Kirschnera bylo jasné, že odmítnutí by bylo bráno jako manifestace nepřátelského postoje a že by tím nastal okamžitý konec Kirschnerovy kariéry i celého divadla. Tím, že průkaz přijal, si naopak pojistil další možnost pracovat a v roce 1966 byl oficiálně jmenován ředitelem DSH. Uvnitř československé společnosti však došlo k opačnému extrému a DSH začalo být některými umělci v Československu považováno za „rudé“ divadlo. Paradoxně taková pověst znamenala, že Kirschner mohl v DSH bez větších problémů angažovat i lidi, kteří s vládním režimem měli problémy, a také si mohl dovolit poměrně ostrou společenskou satiru (včetně představení v televizi).[3]
Od poloviny 60. let tak divadlo pod Kirschnerovým vedením procházelo stálým rozvojem, nastaly inovace jevištní i tematické a charakter dvojice S+H se dále vyvíjel. Hurvínkovu klukovskou roli doplnili přihlouplá Mánička a vychytralý foxteriér Žeryk už v roce 1930, ale mudrlantskému Spejblovi začala dělat společnost moudrá paní Kateřina až v roce 1971.[4]
Kirschner psal odborné články, scénáře a divadelní hry, při tvorbě spolupracoval i s externími autory (řadu představení a scének napsal například František Nepil. Byl spoluautorem několika knih na téma S+H. Řadu příhod Spejbla a Hurvínka uplatnil při tvorbě dvou sérií Večerníčků. Mnohá představení divadla byla zaznamenána na zvukové nosiče (gramofonové desky, magnetofonové kazety i kompaktní disky), pro které zkomponoval i tematická alba (o slušném chování, o dopravních předpisech, o první pomoci aj). Kromě divadla vystupoval v televizi a v rozhlase. Taktéž hrál ve filmech, které se natáčely v Československu i v zahraničí[4].
Rozšiřování repertoáru a poptávka diváků vedly k potřebě nalézt vhodného zástupce, popřípadě pozdějšího nástupce. V roce 1974 poprvé Kirschnera při představení doplnil (tehdy sedmnáctiletý) Martin Klásek, který nakonec začal Kirschnera pravidelně alternovat v roce 1982 a v roce 1990 se stal uměleckým ředitelem DSH, přičemž pro S+H už psal vlastní hry a scénky. Po Kirschnerově smrti se Klásek stal roku 1996 jediným interpretem S+H, do funkce ředitele DSH nastoupila Helena Štáchová.[4][5]
Ocenění
Za svou uměleckou práci obdržel Kirschner státní tituly zasloužilý umělec a národní umělec (1987, u příležitosti životního jubilea).
U vydavatelství Supraphon získal Zlatou desku za 250 000 ks prodaných cizojazyčných alb v zahraničí, další Zlatou desku za 1 milion ks alb prodaných v Československu a nakonec Platinovou desku za 1 200 000 ks alb.[4]
V Japonsku dostal vítězný pohár za zásluhy o rozvoj loutkového divadla. Ve Spojených státech amerických byl jmenován čestným členem amerických loutkářů a uváděn ve světové encyklopedii "Who's Who in the World".[4]
Galerie
- Božena Weleková, Miloš Kirschner a František Flajšhans
- Nejčastěji příběhy vycházely na gramofonových deskách
Diskografie
diskografie není úplná
- 2004 Dobrý večer s Waldemarem – FR, CD – 10. Ach ta láska nebeská – Waldemar Matuška & Miloš Kirschner & Helena Štáchová
Reference
- ↑ Česká televize: Lidé České televize – Miloš Kirschner
- ↑ Slovník české literatury: Heslo Miloš Kirschner
- ↑ a b c d e f Český rozhlas – Příběhy z kalendáře: Miloš Kirschner. Muž, který ze Spejbla a Hurvínka udělal mezinárodní fenomén, premiéra 2. července 2024
- ↑ a b c d e f Divadlo Spejbla a Hurvínka: V.I.P Divadla S&H. www.spejbl-hurvinek.cz [online]. [cit. 13-01-2010]. Dostupné v archivu pořízeném dne 21-08-2010.
- ↑ Planetka Spejbla a Hurvínka: Představitelé hlavních postav
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Miloš Kirschner na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Miloš Kirschner
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |
Spejbl a Hurvínek | |
---|---|
Postavy |
|
Divadlo S+H | |
Filmy | |
Televizní seriály | |