OF-40
OF-40 | |
---|---|
![]() Korba OF-40 s věží Otomatic | |
Typ vozidla | Hlavní bojový tank |
Země původu | Itálie |
Historie | |
Výrobce | OTO Melara/Fiat |
Návrh | 1977 |
Období výroby | 1980–1985 |
Vyrobeno kusů | 85 |
Základní charakteristika | |
Posádka | 4 |
Délka | 9,22 m |
Šířka | 3,51 m |
Výška | 2,45 m |
Hmotnost | 45,5 t |
Pancéřování a výzbroj | |
Pancéřování | Kompozitní šikmý (utajeno) |
Hlavní zbraň | 1× kanon L7 ráže 105 mm |
Sekundární zbraně | 2× kulomet ráže 7,62 mm |
Pohon a pohyb | |
Motor | MTU MB 838 Ca M500 V-10 |
Výkon | 830 hp |
Odpružení | torzní tyče |
Max. rychlost | 60 km/h |
Poměr výkon/hmotnost | 13,2 kW/t |
Dojezd | 600 km |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
OF-40 je italský tank zkonstruováný závody OTO-Melara a FIAT pro zahraniční trhy. Velice se podobá německému tanku Leopard 1 a skutečně je v něm mnoho součástí z tohoto tanku použito. Je vyzbrojen 105mm drážkovaným kanonem, který byl v NATO široce používán už v šedesátých letech, ale jeho moderní systém řízení palby mu umožňuje dosahovat velké přesnosti. V roce 1982 v Libanonu ničily tyto tanky ve výzbroji izraelské armády bez obtíží syrské T-72. Ukázalo se, že kanon ráže 105 mm představuje účinnou výzbroj. OF-40 je rychlý tank, na silnici dosahuje téměř rychlosti Challengeru nebo M1, ale postrádá jejich energetické rezervy pro manévr a jeho manévrovací schopnost je dosahována na úkor pancéřové ochrany. Poměrně lehké pancéřování je nedostatečné a není schopné odolat velkým rážím protipancéřových průrazných střel. Dokáže jej probít i většina pěchotních protitankových zbraní.
Uživatelé
- 36 OF-40 Mk.2, 3 OF-40 ARV, staženy ze služby a navrženy k přestavbě na těžká bojová vozidla pěchoty.
Podobná vozidla
- Leopard 1
- AMX-30
- M60 Patton
Odkazy
Literatura
- Zbraně 20. století: 600 nejznámějších zbraní světa. Překlad Petr Hanák. 1. vyd. Praha: Cesty, 1997. 192 s. ISBN 80-7181-200-5. Obsahuje rejstříky.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu OF-40 na Wikimedia Commons
- The OF-40 Main Battle Tank Archivováno 24. 9. 2009 na Wayback Machine.