Otto Isakower
Otto Isakower | |
---|---|
Narození | 2. června 1899 Vídeň |
Úmrtí | 10. května 1972 (ve věku 72 let) New York |
Povolání | psychiatr |
Choť | Salomea Gutmann-Isakower |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Otto Isakower (2. června 1899 – 10. května 1972) byl rakouský psychiatr a psychoanalytik zabývající se především problematikou snu, spánku a tzv. hypnagogních stavů, tedy psychických jevů na rozhraní bdění a spánku, které nelze přiřadit ani ke snu, ani k fantazii, ani k halucinaci.
Život
Roku 1923 vystudoval medicínu, se specializací na psychiatrii, na Vídeňské univerzitě. Poté pracoval na vídeňské Wagnerově klinice (Julius Wagner-Jauregg's klinik), mimo jiné po boku Heinze Hartmanna, budoucího slavného psychoanalytika. K psychoanalýze ho ovšem přivedl Paul Federn. Členem Vídeňské psychoanalytické společnosti (řízené tehdy Sigmundem Freudem) se stal roku 1925.
Jakožto Žid musel z Rakouska obsazeného nacisty uprchnout roku 1938. Emigroval nejprve do Británie a pracoval jako psychoanalytik v Liverpoolu a Manchesteru. Podílel se na uspořádání Freudových Sebraných spisů. Roku 1940 se odstěhoval do New Yorku. Zde ovlivnil řadu vlivných newyorských analytiků.
Dílo
Isakower se v rámci psychoanalýzy nejvíce proslavil definováním tzv. Isakowerova fenoménu. Ten patří k hypnagogním stavům. Jde o představu, již má usínající, že se proti jeho obličeji blíží obří, měkká, těstovitá hmota. Podle Isakowera jde o regresi "tělesného Ega", v podstatě o návrat do stavu kojence u mateřského prsu. Isakowerův fenomén byl poprvé definován roku 1936 v článku Beitrag zur Pathopsychologie der Einschlafphänomen. Koncept později ovlivnil zejména Bertrama D. Lewina při formulování konceptu takzvané "snové stěny".
Literatura
Isakower, Otto. (1938). A contribution of the pathopsychology of phenomena associated with falling asleep. International Journal of Psycho-Analysis, 19, 331-325.
Kronold, Edward. (1973). Otto Isakower (1899-1972). International Journal of Psycho-Analysis, 54, 369.
Mühlleitner, Elke. Biographisches Lexikon der Psychoanalyse (Die mitglieder der Psychologischen Mittwoch-Gesellschaft und der Wiener Psychoanalytischen Vereinigung 1902-1938). Tübingen: Diskord, 1992.
Psychoanalýza | ||
---|---|---|
Hlavní osobnosti | ![]() | |
Další osobnosti | Karl Abraham • Ernest Jones • Otto Rank • Sándor Ferenczi • Theodor Reik • Helene Deutschová • Wilhelm Reich • Edith Jacobsonová • Herbert Marcuse • Erich Fromm • Hans Loewald • Erik Erikson • Slavoj Žižek • Harry Stack Sullivan • Julia Kristevová • Ronald David Laing • Roy Schafer • Heinz Hartmann • Bruno Bettelheim • Janine Chasseguet-Smirgelová • Judith Butlerová • Nancy Chodorowová • Michael Balint • Harry Guntrip • Joseph Sandler • Otto Kernberg • Ronald Fairbairn • John Bowlby • Clara Thompsonová • Edgar Levenson • Daniel Stern • Stephen Mitchell • René Spitz • Wilfred Bion • André Green • Heinz Kohut | |
Ovlivněni psychoanalýzou | ||
Koncepty a pojmy | Nevědomí • Předvědomí • Libido • Ego, superego a id • Freudovské přeřeknutí • Oidipovský komplex • Vytěsnění • Narcismus • Volné asociace • Psychoanalytické směry • Pud života a pud smrti • Zrcadlová fáze • Přenos • Archetyp • Bytostné Já • Projektivní identifikace • Attachment (citová vazba) |