Partyzán
Partyzán (z fr. partisan, „stoupenec, přívrženec“) je civilista nebo bojovník, který sice nenáleží k pravidelným vojenským jednotkám, ale který se považuje za součást jedné z bojujících stran ve válce. Partyzáni vedou partyzánskou válku, ozbrojený boj, který je veden proti nepříteli v operačním prostoru nebo na okupovaných územích jednotlivě nebo ve skupinách ze zálohy.
Jestliže jsou organizovaní, podléhají velení určité osoby, viditelně nosí svůj znak i zbraň a dodržují obecná pravidla války, pak mají v zajetí postavení válečných zajatců.[1]
Historie
Taktiku partizánského boje popsal původem maďarský důstojník a kartograf Michal Ludvík de Jeney v publikaci Le Partisan ou l'art de faire la petite-guere… („Partizán aneb umění vedení malé války“) vydané francouzky roku 1759 v Haagu a přeložené do dalších jazyků.
Během americké války za nezávislost byly partyzánské jednotky rekrutované především z lovců kožešin, kteří znali terén a uměli se v něm pohybovat. Způsobili britské armádě velké ztráty.
Druhá světová válka
Obdobím rozkvětu partyzánských skupin byla druhá světová válka. Ve všech okupovaných zemích se zformoval protinacistický odboj.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9a/Stjepan_Stevo_Filipovi%C4%87.jpg/220px-Stjepan_Stevo_Filipovi%C4%87.jpg)
Partyzáni se vyskytovali ve všech zemích okupovaných wehrmachtem, ale zatímco na mnoha územích (např. ve Francii, v Řecku, v Polsku, na Slovensku) vystavili pravidelné vojsko vážným problémům až v letech 1943–1944, v SSSR a v Jugoslávii se jejich úderná síla rozvinula velmi rychle. Zpočátku se rekrutovali hlavně z rudoarmějců, kteří zůstali za frontou, z uprchlých válečných zajatců a čím dál víc také z civilistů, mezi nimiž bylo i mnoho žen. Za rok 1943 hlásili sovětští partyzáni 11 000 explozí na železnicích, 9 000 vykolejených transportních vlaků – bylo při tom údajně zničeno nebo poškozeno na 6 000 lokomotiv a 40 000 vagonů – a rovněž 22 000 zdemolovaných německých automobilů. Na počátku roku 1944 operovalo za německými liniemi přes 250 000 sovětských partyzánů, kteří sehráli významnou roli hlavně při zhroucení skupiny armád Střed v létě 1944. V Protektorátu Čechy a Morava nejvíce odbojových oddílů a skupin sdružovala 1. československá partyzánská brigáda Jana Žižky.
Citát Adolfa Hitlera:
„Die Russen haben jetzt einen Befehl zum Partisanenkrieg hinter unserer Front gegeben. Dieser Partisanenkrieg hat auch wieder seinen Vorteil: er gibt uns die Möglichkeit, auszurotten, was sich gegen uns stellt.“ (Rusové teď vydali rozkaz k partyzánské válce za naší frontou. Tato partyzánská válka má zase jednu výhodu: dává nám možnost zničit vše, co stojí proti nám.)[2]
Německá okupační moc byla vůči aktivitám partyzánů zcela bezmocná a pokoušela se ovládnout situaci brutálním odstrašovacím terorem, jenž ovšem postrádal taktický koncept: partyzáni a jejich pomocníci byli stříleni nebo věšeni, vesnice, v nichž nalezli skutečný nebo údajný úkryt, byly většinou srovnány se zemí a jejich obyvatelé povražděni. Síla partyzánů přesto rostla, v Jugoslávii i v souvislosti s přílivem cizinců a se spojeneckou materiální a vojenskou pomocí, shazovanou z letadel, takže při příchodu Rudé armády mohli všude přejít do protiútoku a okupanty vyhánět z měst i z celých oblastí. Po invazi v červnu 1944 německé branné moci ve Francii zde zatápěli bojovníci francouzského hnutí odporu. V Itálii bylo jen v létě 1944 zabito podle údajů wehrmachtu 12 582 „banditů“.
K formování partyzánského hnutí vyzývali nacističtí mocipáni v Německu ještě krátce před koncem války: do řad Werwolfu se však obyvatelstvo unavené válkou nijak nehrnulo.
Po druhé světové válce
Po roce 1945 pokračovalo mnoho partyzánských skupin ve východním bloku (Pobaltí, Ukrajina, Halič) v bojové činnosti tentokrát proti sovětské formě socialismu (Banderovci).
Během studené války obě strany - SSSR i USA – podporovaly „své“ partyzánské skupiny, např. Střední Amerika nebo Bolívie, Angola, Biafra atd[zdroj?!]
Příklady organizovaných skupin
- ZOB (Żydowska Organizacja Bojowa) – židovská organizace ve Varšavském ghettu
- die Fareinikte Partisaner Organisatzije – židovská odbojová skupina proti německé okupační moci v dnešní Litvě
- die Österreichische Freiheitsfront – v Rakousku
- Zemská armáda (Armia Krajowa) – v Polsku
- Résistance – ve Francii
- Resistenza – v Itálii
- Slovenské národní povstání – slovenské partyzánské hnutí
- Sovětští partyzáni – pod velením Rudé armády SSSR
- Jugoslávští partyzáni – Titovi partyzáni
- ELAS (Ethnikos Laikos Apeleftherotikos Stratos) – Řecká národní osvobozenecká armáda
- EKKA (Ethniki ke Kinoniki Apeleftherosis) – Národní a společenské osvobození v Řecku
- Lesní bratři (estonsky Metsavennad, lotyšsky Meža brāļi, litevsky Miško broliai)
- Ukrajinská povstalecká armáda – Ukrajina 1941–1953
- OUN Organizace ukrajinských nacionalistů – (ukrajinsky Організація Українських Націоналістів)
- Pešmerga (kurdsky Pêşmerge nebo پێشمهرگه) – kurdský odboj v Iráku proti Saddámu Husseinovi
Československý partyzán
Pojem československý partyzán vymezoval zákon 34/1946 Sb. ze dne 14. února 1946.[3]Československý partyzán musel mít československé občanství udělené nejpozději v den podání žádosti o Potvrzení. Potvrzení uznalo žadateli „statut" partyzána. Byly stanoveny tyto podmínky:
- státně spolehlivý československý občan (nebyl členem žádné zdiskreditované organizace)
- dva měsíce v jednotce s minimálně jednou ozbrojenou akcí
- jeden měsíc v jednotce při zvlášť nebezpečných okolností
- smrt, těžké zranění či vážné onemocnění, které nebylo způsobené nekázní
Fotografie
- Americký důstojník a francouzský partyzán se kryjí za autem během pouliční bojů
- Dojení v lese
- Němečtí výsadkáři vyslýchají sovětského partyzána (léto 1942, Novgorodská oblast)
- Německé polní četnictvo na kontrolním stanovišti u vjezdu do partyzánské oblasti, na tabuli: Nebezpečí partyzáni – jednotlivá vozidla stát (nejet v koloně bylo velmi nebezpečné)
Trivia
- Na počest partyzánů bylo po 2. světové válce slovenské město Baťovany přejmenováno na Partizánske.
- Výraz partyzánština v hovorové češtině expresivně označuje něco, co se dělá tzv. na koleně, v ne zcela vyhovujících podmínkách a/nebo ne optimálními prostředky.
Odkazy
Reference
- ↑ POTOČNÝ, Miroslav; ONDŘEJ, Jan. Mezinárodní právo veřejné. Zvláštní část. Praha: C. H. Beck, 2006. ISBN 80-7179-536-4. S. 442.
- ↑ Ze zápisu Martina Bohrmanna jednoho rozhovoru Hitlera s vedoucími nár. soc. vůdci 16. července 1941 ve vůdcově hlavním stanu; citováno dle: "Beherrschen, Verwalten, Ausbeuten" - Zápis ze setkání s vůdcem; v: Der II. Weltkrieg, Band 3, Tief im Feindesland, Pawlak-Verlag, 1989, Strana 372
- ↑ Sbírka zákonů a Sbírka mezinárodních smluv - Ministerstvo vnitra České republiky. aplikace.mvcr.cz [online]. [cit. 2024-01-08]. Dostupné online.
Literatura
- AMORT, Čestmír. Partyzáni na Podbrdsku : K historii národně osvobozeneckého boje českého lidu v letech 1939-1945. Praha: Naše vojsko, 1958. 267 s.
- Partyzánský odboj v jižních Čechách : Vznik, vývoj, organizace a činnost partyzánské skupiny Šumava II. Vodňany: Partyzánská skupina Šumava II - tiskový odbor 40 s.
- Odboj na Mladoboleslavsku 1939-1945 : Obraz historie domácího odboje v Pojizeří. Mladá Boleslav: Český svaz bojovníků za svobodu, 1995. 55 s.
Související články
- Berla, ciao
- Partyzánská válka
- Odboj
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu partyzán na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Partyzán v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích