Podhradní Lhota
Podhradní Lhota | |
---|---|
![]() Pohled na Podhradní Lhotu z vrchu Bašta | |
![]() ![]() | |
znakvlajka | |
Lokalita | |
Status | obec |
Pověřená obec | Bystřice pod Hostýnem |
Obec s rozšířenou působností | Bystřice pod Hostýnem (správní obvod) |
Okres | Kroměříž |
Kraj | Zlínský |
Historická země | Morava |
Stát | Česko![]() |
Zeměpisné souřadnice | 49°25′15″ s. š., 17°47′42″ v. d. |
Základní informace | |
Počet obyvatel | 456 (2024)[1] |
Rozloha | 3,81 km²[2] |
Katastrální území | Podhradní Lhota |
Nadmořská výška | 386 m n. m. |
PSČ | 768 71 |
Počet domů | 169 (2021)[3] |
Počet částí obce | 1 |
Počet k. ú. | 1 |
Počet ZSJ | 1 |
Kontakt | |
Adresa obecního úřadu | Podhradní Lhota 150 768 71 Rajnochovice [email protected] |
Starosta | Petr Horáček |
Oficiální web: www | |
![]() ![]() Podhradní Lhota | |
Další údaje | |
Kód obce | 588873 |
Kód části obce | 123790 |
Geodata (OSM) | OSM, WMF |
![]() | |
![]() Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Obec Podhradní Lhota se nachází v okrese Kroměříž ve Zlínském kraji. Leží stranou komunikace mezi Bystřicí pod Hostýnem a Valašským Meziříčím na úpatí Kelčského Javorníka, který je nejvyšším vrcholem Hostýnských vrchů. Žije zde 456[1] obyvatel. Rozprostírá se v místech, jimž před dlouhou řadou staletí vévodily dva starobylé hrady – Šaumburk (608 m n. m.) a Nový Šaumburk (530 m n. m.), nesprávně též nazývaný Zubříč.[4][p 1]
Historie
První písemná zmínka o obci se objevuje roku 1271 v listinách olomouckého biskupa Bruna ze Šaumburku.[5] Jak jméno Lhoty napovídá, souvisí její vznik s hradem Šaumburkem, z nějž se zachovaly jen nepatrné pozůstatky v podobě příkopů a zbytků hradeb. Dějiny regionu však sahají až do mladší doby kamenné, což dosvědčuje nález kamenného mlatu pod Šaumburkem. O hustém osídlení kraje svědčí nálezy z Kelčského Javorníka a blízkého okolí. Dochovala se také pravěká pazourková škrabadla, kamenná sekyrka z hadce a poškozený obuch. Cenný je nález bronzové sekyrky z konce doby bronzové blízko domu č. p. 68. Až s příchodem Slovanů v době železné byla zaznamenána u říčky Juhyně prvotní osada.
V období třicetileté války byla Podhradní Lhota v roce 1620 vypálena a vydrancována polskými vojsky, což dokládají záznamy o zpustlém mlýně v roce 1636. Krajem procházela vojska také v dalším století, například v roce 1708, kdy uherští Kuruci a později v roce 1742 Prusko pustošilo region směrem na Valašské Meziříčí.
Postupem času pokračovalo osídlování podél říčky Juhyně hluboko do lesů a přilehlých pasek. V roce 1721 vznikají Rajnochovice, zvané Zálhotí. Kostel Narození Panny Marie a sv. Anny dal postavit v letech 1716–1738 olomoucký kardinál Wolfgang Hannibal von Schrattenbach v místech pramene sv. Anny na úpatí Klínce, v okolí starého dřevěného kostelíka na nynějším hřbitově. Fara byla zbudována v jeho bezprostřední blízkosti a nesla název Farnost Podhradní Lhota až do roku 1974, kdy byla přejmenována na Farnost Rajnochovice.
V roce 1900 zde byla vybudována základní škola, zprvu jako jednotřídka, poté zde v roce 1973, díky nedostatku kapacity v ostatních ZŠ, začali chodit všichni žáci 1. a 2. tříd nejen z Podhradní Lhoty, ale i z Rajnochovic a z Komárna. V roce 1981 zde byla ZŠ formálně zrušena, ale žáci těchto tříd tu chodili ještě rok, vzhledem k tomu, že inventář této budovy ještě nebyl přepsán na školu v Rajnochovicích. Na stejnou dobu tu byla zřízena i družina pro 1. až 4. třídu.[6] Dnes se budova využívá jako mateřská škola.[7]
Rozvoj obce utěšeně probíhal po roce 1918 za první republiky a byl zabrzděn teprve po vyhlášení Protektorátu Čechy a Morava 5. března 1939, kdy obec dostala oficiální německý název Burgsdorf a byla začleněna do okresu Hranice. Druhá světová válka způsobila obyvatelstvu hodně duchovního i hmotného strádání. Jména 7 obětí perzekuce a pronásledování jsou zaznamenána na památníku obětem obou světových válek. V závěru nacistické okupace působila v regionu partyzánská brigáda Jana Žižky (kapitán Jerry, vl. jménem Vladimír Krajčík). Obec byla osvobozena 7. května 1945 Rudou armádou.
Nastala nová éra v životě obce, ale po Únoru 1948 následoval nečekaný zlom; likvidace soukromých živností a kolektivizace zemědělství, dovršená založením JZD v roce 1958. Výrazem nespokojenosti velké části obyvatelstva s vývojem po roce 1948 se stal v tomto regionu třetí odboj, představovaný skupinou Hory Hostýnské. V tomto nelehkém období se snažil MNV o postupné zlepšovaní životních podmínek občanů, např. probíhaly akce ke zvelebení obce (budování kanalizace, bezprašné komunikace, dlážděné chodníky aj.). Došlo též k napojení vodovodního řadu na pramen zvaný Ščúrka v Kelčském Javorníku. Obecní spádový vodovod byl vybudován již v roce 1936. Velké úsilí si vyžádaly i nové stavby, a to prodejna Jednoty (1968), budova MNV (1970), areál Víceúčelového tělovýchovného zařízení (1982), adaptace bývalého hostince U Marků na kulturní jizbu a později na jídelnu pro důchodce (1983), Požární dům (1984). MNV se mimo jiné zasloužilo o úpravu veřejné zeleně, která byla vždy chloubou obce a poutala pozornost turistů a návštěvníků regionu.
K zásadním změnám v životě obyvatel přispěl Listopad 1989. Do čela obce bývá voleno v pravidelných intervalech zastupitelstvo obce vedené starostou. 12. dubna 1995 byla předána obci v reprezentačních prostorách Parlamentu ČR v Praze symbolika obce. Autorem znaku a vlajky obce je Miroslav Pavlů. Ten se ztotožnil s obsahovou stránkou staré obecní pečetě (1699) a převzal podobu hradu i do nového znaku obce. Kombinace červené a stříbrné barvy připomíná barvy olomouckého biskupství i kelčského panství. Vlajka obce je výsledkem heraldikova úsilí o zjednodušení znaku. Dominuje na něm pouze kopřivový list - rodový erb hrabat ze Šaumburku, který tak připomíná olomouckého biskupa Bruna jako zakladatele hradu nad Podhradní Lhotou a současně významného držitele kelčského panství.[4]
Tradice a kultura
Obyvatelé obce dodržují tradici masopustního vodění medvěda[8] a Anenské pouti. Každoročně se zde zastavuje též svatý Mikuláš se svou družinou.[9] V kulturním domě se pravidelně konají plesy, např. Myslivecký či Tříkrálový.[10]
V budově dnešní MŠ se nachází expozice sochařského a restaurátorského díla místního rodáka Oldřicha Drahotušského (1929–1994). Galerie byla otevřena v červenci 2003,[11] soubor tvoří sochy, reliéfy a ukázka restaurátorské dokumentace.
Dále v obci působí Sbor dobrovolných hasičů, Myslivecké sdružení a TJ Sokol s oddílem šachu. Ten pravidelně pořádá bleskový turnaj s názvem Memorial Čeňka Kainera a Jana Velhudy. V roce 2009 proběhl již 28. ročník.[4]
Obyvatelstvo
Struktura
Vývoj počtu obyvatel za celou obec i za jeho jednotlivé části uvádí tabulka sčítání lidu níže, ve které se zobrazuje i příslušnost jednotlivých částí k obci či následné odtržení.[12]
Místní části | 1869 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1921 | 1930 | 1950 | 1961 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2011 | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Počet obyvatel | část Podhradní Lhota | 504 | 508 | 467 | 468 | 491 | 511 | 547 | 530 | 582 | 552 | 538 | 515 | 533 | 512 |
Počet domů | část Podhradní Lhota | 71 | 77 | 78 | 79 | 81 | 85 | 104 | 122 | 123 | 129 | 125 | 138 | 161 | 162 |
Pamětihodnosti
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/NovySaumburk.jpg/220px-NovySaumburk.jpg)
- Nový Šaumburk (nesprávně zvaný Zubříč), zřícenina hradu přímo nad vesnicí
- Boží muka u silnice do Rajnochovic
- Soška sv. Anny s letopočtem 1818 v lokalitě „Šraňky“[11]
- Kaplička Sedmibolestné Panny Marie – u domů č.p. 84 a 85 (19. století)[11]
- Přestavovaná budova fojtství (v současnosti hostinec U Novosadů) – náves obce[4]
Příroda a turistika
Podhradní Lhota se nachází na pomezí Podbeskydské pahorkatiny a Hostýnsko-vsetínské hornatiny. V katastru obce se nachází 20 chat. Území Podhradní Lhoty bylo v 80. letech minulého století zahrnuto do zóny klidu. Asi 1,5 kilometru po zelené turistické trase KČT od centra se v území obce na trati Kojetín – Valašské Meziříčí nachází železniční zastávka Podhradní Lhota, do prosince 2021 pojmenovaná Rajnochovice.[13]
Významní rodáci
- František Gogela (1854–1922), kněz a botanik[11]
- Oldřich Drahotušský (1929–1994), akademický sochař a restaurátor[4]
- Alois Bučánek (1897–1945), akademický sochař[11]
- Oldřich Einšpigel (1930–1978), knihovník Národní knihovny v pražském Klementinu a překladatel[11]
Galerie
- panoramatický snímek obce a blízkého okolí
- cesta od zastávky Podhradní Lhota
- Pamětní deska Františku Gogelovi na budově fary v Rajnochovicích
- Hrušeň planá zapsaná v Seznamu památných stromů v okrese Kroměříž
- Boží muka u silnice do Rajnochovic
![Panorama obce Podhradní Lhota](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Lhota-panorama-wiki.jpg/1500px-Lhota-panorama-wiki.jpg)
Odkazy
Poznámky
- ↑ Podle dávno zaniklé vsi Zubřice ležící dříve pod vrchem Bašta, na němž byl postaven hrad.[4]
Reference
- ↑ a b Český statistický úřad: Počet obyvatel v obcích – k 1. 1. 2024. Praha: Český statistický úřad. 17. května 2024. Dostupné online. [cit. 2024-05-19].
- ↑ Český statistický úřad: Malý lexikon obcí České republiky – 2017. Český statistický úřad. 15. prosince 2017. Dostupné online. [cit. 2018-08-28].
- ↑ Český statistický úřad: Výsledky sčítání 2021 – otevřená data. Dostupné online. [cit. 2022-04-18].
- ↑ a b c d e f Oficiální stránky obce Podhradní Lhota
- ↑ PSČ: Dnes vám představíme obec Podhradní Lhota[nedostupný zdroj]
- ↑ [1]
- ↑ [2]
- ↑ NA VLASTNÍ KŮŽI - Jak se vodí ve Lhotě medvěd[nedostupný zdroj]
- ↑ Mikuláš v Podhradní Lhotě[nedostupný zdroj]
- ↑ Centrála cestovního ruchu Východní Moravy, o. p. s. • Podhradní Lhota. www.vychodni-morava.cz [online]. [cit. 2010-04-12]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2008-05-06.
- ↑ a b c d e f [3]
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2011 [online]. Český statistický úřad, 2015-12-21 [cit. 2017-12-12]. Dostupné online.
- ↑ Drážní úřad schválil názvy čtyř nových zastávek a jednu změnu názvu. Zdopravy.cz [online]. 2021-10-31 [cit. 2021-10-31]. Dostupné online.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Podhradní Lhota na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Lhota v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Podhradní Lhota v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
- Šaumburk, obr ze 13. století se slavnou minulostí[nedostupný zdroj]
- Hrad Zubříč zničili rakouští minéři[nedostupný zdroj]
- oficiální web Svatohostýnského muzea
- Cyklotrasy a cyklomapy • Hostýnské a Vizovické vrchy
- Turistické trasy • Hostýnské a Vizovické vrchy