Serafim Sarovský
Svatý Serafim Sarovský | |
---|---|
![]() Otec Serafim Sarovský | |
mystik | |
Narození | 1. srpna 1754 Kursk |
Úmrtí | 14. ledna 1833 (ve věku 78 let) Sarov |
Svátek | 2./15. ledna (úmrtí), 19. července/1. srpna (vyzvednutí ostatků) |
Místo pohřbení | Nižněnovgorodská oblast |
Státní občanství | Ruské impérium |
Vyznání | pravoslaví |
Svatořečen | 1903 |
Atributy | Na ikonách bývá zobrazován v poutnickém oděvu, často klečící s rukama pozvednutýma k modlitbě; na prsou mívá kříž; na některých ikonách mívá ruce spojeny na prsou |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Svatý Serafim Sarovský (rusky Серафим Исидорович Саровский, 1. srpna/19. července 1754 nebo 1759) – (14. ledna/2. ledna 1833), občanským jménem Prochor Mošnin (Прохор Мошнин), patří k nejvíce uctívaným ruským mnichům a mystikům pravoslavné církve. Je považován za jednoho z největších starců (duchovních otců) 19. století.
Učil o sebeobětování, kontemplaci a o pojetí křesťanského života jako o cestě k přijetí Svatého Ducha. Serafim byl kanonizován Ruskou pravoslavnou církví roku 1903. Datum úmrtí je vzpomínáno jako jeho velký svátek. Jeho uctívání je rozšířeno i mimo pravoslavnou církev; Papež Jan Pavel II. o něm mluví jako o svatém ve své knize, Překročení prahu naděje.[1][2]
Většinu toho, co o něm dnes víme, o něm napsalo jedno z jeho „duchovních dětí“, Nikolaj Motovilov. Jedním z nejslavnějších výroku svatého Serafima, poměrně dobře známým mezi pravoslavnými věřícími, je: „Získej vnitřní pokoj a tisíce okolo tebe naleznou spásu.“
Mládí
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Serafim_and_a_bear.jpg/220px-Serafim_and_a_bear.jpg)
Svatý Serafim se narodil 19. července (podle gregoriánského kalendáře 1. srpna) 1754. Byl pokřtěn jako Prochor, podle svatého Prochora, jednoho ze Sedmi diákonů v prvotní církvi, který byl poslušník (žák) Jana Evangelisty. Serafimovi rodiče, Izidor a Agáta Mošninovi, pocházeli z Kursku. Jeho otec byl obchodník, ovšem Serafim se o obchodování nezajímal a místo toho už od raného věku byl velmi zbožný a pevný v pravoslavné víře. V dětství se několikrát zázračně uzdravil. V sedmi letech spadl z novostavby jedné zvonice mezi kamení a stavební materiál a zázrakem se mu nic nestalo. O několik let později jej postihlo vážné onemocnění neznámou chorobou bez naděje na uzdravení. Ve snu obdržel příslib Panny Marie, že přijde a uzdraví ho. A skutečně, když šlo pak ulicí procesí s ikonou Přesvaté Bohorodičky Kurské (Znamenije Kurskaja Korennaja), přišla bouře a proto se poutníci s obrazem uchýlili k rodině do domu. Matka ho tehdy donesla k ikoně a on ve chvíli kdy ji políbil, byl uzdraven.[3]
Roku 1775, když mu bylo 17, se v Kyjevě setkal se svatou Dorotheou. Roku 1777 ve věku 19 let, vstoupil do sarovského monastýru jako novic (poslušník). V roce 1786 byl postřižen (přijal mnišský slib) a jméno Serafim, což hebrejsky znamená „ohnivý“ nebo „hořící“. Jako poslušník se vyučil několika řemeslům, nejvíce vynikal jako stolař. Krátce poté, byl vysvěcen na jerodiákona (tj. mnicha – diákona). Roku 1793 pak byl vysvěcen na jeromonacha a stal se duchovním otcem v divějovském klášteře, dnes známém jako Serafimo-Divějovský komplex.
Poustevníkem
Dne 20. listopadu 1794, v předvečer svátku Uvedení přesvaté Bohorodičky do chrámu (přesně 16 let po svém příchodu) odchází asi 6 km od kláštera do lesní chýše u řeky Sarovky. Bylo mu právě 35 let, což je v životě muže podle jeho vlastních slov velmi důležitý věk. Z pustevny přicházel do monastýru pouze na bohoslužby, jinak trávil svůj čas v ní o samotě a svůj čas dělil mezi modlitbu, četbu Svatého Písma a spisů svatých otců, a práci v zahradě, kterou si zřídil při své pustevně. Živil se pouze tím, co mu dala zahrada. Různé části lesa, ve kterém byla jeho pustevna, pojmenoval podle míst v Bibli, jako „Svaté město Jeruzalém“, „Nazaret“, „Betlém“, hora „Tábor“, „Golgota“, řeku Soravku nazval „Jordán“. Při modlitbách na těchto místech si připomínal různé biblické události. Zanedlouho k němu začala přicházet divá zvěř jako medvědi, vlci, lišky, nebo zajíci, která se s ním přátelila. To, že za ním skutečně přicházela tato zvířata, bylo potvrzeno mnoha svědky a naznačuje to, že vyprávění legend o podobných případech ze života jiných svatých poustevníků (jako sv. Jiří, sv. Ivana Českého, sv. Prokopa Sázavského a dalších), není výmyslem. Když dokončil modlitby, vycházel z chýše a začal je krmit.[4] Zvláště jeden velký medvěd se těšil jeho přízni. Proto je světec někdy zobrazován, jak podává kus chleba medvědovi.[5] Vedl zde po 25 let osamělý život jako poustevník. Kvůli velké askezi, kterou v té době praktikoval, mu otekly nohy až do té míry, že měl problém s chozením.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/Motovilov.gif/220px-Motovilov.gif)
Jednoho dne při sekání dřeva v lese byl Serafim napaden skupinou loupežníků, kteří ho přepadli a bili tak dlouho, dokud si nemysleli, že už je mrtvý. Vůbec se jim nebránil a tak byl bit vlastní sekerou. Lupiči pak hledali peníze, které by mu mohli ukrást – ovšem všechno co u něj našli, byla ikona Bohorodice (Panny Marie). Od té doby pak svatý Serafim musel chodil až do konce života shrbený. Přesto však, když byli později lupiči chyceni a souzeni, prosil soudce o odpuštění trestu za jejich zločin. Po této události strávil 1000 po sobě jdoucích nocí na kameni v nepřetržitých modlitbách s rukama pozdviženýma k nebi. Byl to téměř nadlidský výkon absolutní askeze, navíc ztížený bolestmi, které ho provázely ze zranění po útoku lupičů.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Serafim_sarofckii.jpg/220px-Serafim_sarofckii.jpg)
Roku 1815, v poslušnosti k vidění, které dostal od Panny Marie, Serafim začal přijímat ve své pustevně poutníky a začal působit jako zpovědník. Brzy se stal nesmírně známým, jako léčitel a divotvorce a pro svůj dar prorokování. Navštěvovaly ho často stovky poutníků denně a měl dar zodpovědět otázku hosta, který za ním přišel, ještě dříve, než ji vůbec stačil návštěvník položit. Zatímco k sobě byl Serafim nesmírně přísný, k ostatním se choval nesmírně přátelsky a mírně — své hosty vždy zdravil poklonou, polibkem pokoje, za zvolání velikonočního pozdravu: "Kristus vstal z mrtvých!" a každého nazýval "má radosti."
Zázraky
Až z Petrohradu přivezli do Sarovského monastýru mnoho let těžce revmatického N. A. Motovilova, měl silně opuchlé, zcela nepohyblivé klouby, přeleželá záda a boky. Svatý Serafim, ke kterému nemocného přinesli z vozu čtyři lidé, s nimi napřed hovořil. Potom poznamenal: „Vždyť nejsem lékař, zde je potřeba se obrátit na lékaře“. Motovilov mu ve velkých bolestech řekl, že byl už u mnoha lékařů, že neočekává už od nikoho pomoci, než od Boha, a prosil svatého Serafima, aby se modlil za jeho uzdravení. Světec se ho zeptal: „A věříš v Pána Ježíše Krista, že je Bohočlověk?“ Nemocný odpověděl: „Věřím.“ Světec pokračoval: „A věříš, že Pán tě může nyní udravit, jako předtím uzdravoval jediným slovem, anebo svým dotykem všechny nemoci, může i nyní tebe uzdravit?“ Motovilov odpověděl: „Ano, věřím v to celým srdcem“. Pak řekl Svatý Serafim: „Nuž, když věříš, tak jsi zdravý“, Přikázal lidem, kteří Motovilova drželi, aby ho pustili, potom ho postavil na nohy a řekl: „Stůj pevně“. Potom poznamenal : „Hle, jak dobře stojíš! Začni chodit“. Vzal ho za ruku a vedl ho. Na to mu pověděl : „Hle, Pán tě uzdravil a odňal od tebe tvé hříchy. Pevně věř v Něj, našeho Spasitele, a miluj ho celým svým srdcem“. V tom okamžiku Motovilov pocítil, že už je zdravý, a zůstal úplně zdravý až do své smrti.
Jindy bylo k němu přinesené děvče se silnou vodnatostí, doprovázené dvěma ženami. Světec řekl : „Jsi velmi nemocná, můj poklade. Ale umyj se ve zdejší studánce, napij se z ní a zítra znovu přijď“. Druhého dne přišla dívka s oběma ženami úplně zdravá. V noci se její vodnatelost ztratila.
Zdaleka, až z Vjatské gubernie, přijel na trojce mladý kupec Gurij Vorotilov. Jel celé tři dni za stálého klusu. Jeho žena byla nemocná a lékaři si nevěděli rady. Hned jak přijel se vyptával, kde přebývá otec Serafim a hned se hnal k němu a prosil ho o modlitbu za ženu. Svatý Serafim si jeho prosbu vyposlechl, přimhouřil oči a pohroužil se do tiché modlitby, během které Gurij klečel a také se tiše modlil. Za chvíli svatý Serafim řekl: „Vstaň, můj poklade, Pán uzdravil tvou ženu. Vrať se v pokoji“. Kupec po příchodu domů nalezl svou ženu zdravou.[4]
Nikolaj Motovilov (1809–1832) zaznamenal proměnění otce Serafima Sarovského tak, jak ho sám zažil:
'Pak mě otec Serafim uchopil pevně za ramena a řekl:
„Můj příteli, právě teď, v této chvíli, jsme my oba ve Svatém Duchu, ty a já. Proč se na mě nedíváš?“
„Nemohu se na vás dívat otče, protože světlo zářící z vašich očí a obličeje je jasnější než slunce a já jsem oslněn tou září!“
„Neboj se, příteli Boží, ty sám teď právě záříš stejně tak jako já; ty jsi také právě teď v plnosti a milosti Svatého Ducha, jinak bys mě nemohl vidět tak, jak mě vidíš.“[6]
Zemřel, když klečel před ikonou Bohorodice, ve věku 74 let. Tato ikona se v současnosti nachází v domě katolického Společenství blahoslavenství v německém Bad Driburgu.
Vztah ke starověrcům
Dostupné informace o vztahu Serafima Sarovského k ruským starověrcům se na některých místech rozcházejí. Na jedné straně, ve všech pamětech a biografiích, včetně sbírek jeho výroků, vystupuje jako jasný zastánce oficiální ruské církve a její hierarchie.[7] Na druhé straně, ikony svatého Serafima ho obvykle zobrazují s lestovkou v levé ruce,[8] a některých případech dokonce ve starověreckém mnišském oděvu (s mnišskou čepicí zvanou klobuk a s bronzovým křížem), takto je vyobrazen také na portrétu, který jako jediný vznikl za jeho života [9] Lestovka používaná svatým Serafimem je dodnes zachována v kolekci jeho osobních věcí.[10] Podle některých zdrojů, právě jeho sympatie ke starověrecké tradici, stály za tím, že oficiálně byl prohlášen za svatého poměrně dlouho po své smrti [11][12] pak by tedy zřejmě výroky negativně hodnotící starověrecký ritus, které jsou mu připisovány, byly výmysly jeho žáků, snažících se na něj vrhnout co nejvíce příznivé světlo v očích oficiálních církevních hodnostářů ruské církve.[13] Podle některých autorů svatý Serafim také mohl pocházet z rodiny jedinověrců (starověrců v unii s papežem),[11] nebo z rodiny tajných starověrců. Přes všechny tyto spekulace, svatý Serafim a všechny jeho známé výroky jsou ve znamení odmítání ruského starověrectví.[14] Většina starověreckých autorů zpochybňuje přesto snad všechny známé skutečnosti o svatém Serafimovi, včetně legitimity jeho svatořečení,[15][16] a jeho jméno je častým námětem jejich polemik.[9]
Svaté ostatky
Roku 1903 byl Serafim Sarovský svatořečen Ruskou pravoslavnou církví. V rámci svatořečení byly 3. července 1903, vyzvednuty jeho ostatky z původního místa uložení v kostele svatých Zosimy a Sabatiuse, kde spočívaly do dne svatořečení. Car Mikuláš II. a carevna Alexandra Fjodorovna darovali novou cypřišovou rakev pro svaté relikvie. Dne 18. července 1903 vedl metropolita Anatolij poslední panichidu v Uspenské katedrále v Sarově, za účasti carské rodiny. To byly poslední modlitby za Serafima, jako služebníka Božího; od té chvíle už jsou další modlitby směřovány k němu, jako svatému.
Po bolševické revoluci sovětské orgány systematicky utlačovaly všechny náboženské skupiny. Sebraly mnoho ostatků svatých, včetně ostatků svatého Serafima a místo jejich výskytu bylo dlouho veřejnosti neznámé. Roku 1991 byly ostatky svatého Serafima metropolitou znovuobjeveny po sedmdesáti letech ukrývaní v Sovětském muzeu ateismu. To způsobilo nejen v Rusku, ale v celém pravoslavném světě obrovskou senzaci. Procesí, které se vytvořilo spontánně na jejich uctění je pěšky přeneslo z Moskvy do Divejevského kláštera, kde odpočívají dodnes. Tuto událost sám Serafím předpověděl: Řekl, že až se jeho ostatky vrátí, bude národ vědět, že začíná zmrtvýchvstání Ruska. Stejně tak předpověděl, že zanikne carství vyvražděním poslední carské rodiny a ruský lid bude krutě utlačován, církev zle pronásledována. Přirovnal to k babylonskému zajetí. A obojí trvalo 70 let. Od Říjnové revoluce r. 1917 do r. 1989. Předpověděl, že na začátku útisku oněmí zvon moskevského Kremlu a opět se rozezní, až nastane čas obrození. Ač to bylo tehdy nepředstavitelné, stalo se. Komunisté zakázali tímto zvonem zvonit a až o Velikonocích 1991 směl opět zaznít a dle předpovědi oznamoval, že přicházejí pro Rusko nové červánky. Ještě zbývá slíbené duchovní znovuzrození Ruska, které se má podle předpovědí začít uskutečňovat za našich dnů.[3]
Výroky
- „Získej vnitřní pokoj a tisíce (lidí) okolo tebe naleznou spásu.“
- „Je nezbytné, aby Svatý Duch vstoupil do našich srdcí. Vše dobré co činíme, děláme pro Krista, je nám dáno skrze Svatého Ducha, a především modlitbou, která je nám vždy k dispozici.“[17]
- „Velmi užitečné je číst Bibli. Za tento skutek, mimo jiných činů, nenechá Hospodin člověka bez své milosti, ale daruje mu dar pochopení.“
- „Člověk, který skutečně miluje Boha, považuje se za poutníka a cizince na této zemi, neboť ve svém směřování k Bohu poznává duší i rozumem jen Jeho jediného.“
- „Duševní mír se získává skrze smutky. Svaté Písmo praví: „Vešli jsme do ohně i vody, avšak Ty jsi nás vyvedl k hojnosti“ (Ž 66,12). Život těch, kteří chtějí splnit vůli Boží, sestává z mnohých smutků a utrpení. Jak máme potom oslavovat a chválit svaté mučedníky za utrpení, která vytrpěli pro víru v Hospodina, když nemůžeme vydržet ani horečku nebo zimnici?!
- „Kdo miluje sebe, ten nemůže milovat Boha. A kdo nemá rád sebe kvůli lásce k Bohu, ten miluje Boha.“[18]
Odkazy
Reference
- ↑ Melkite Greek Catholic Church Information Center, "Saint Gregory Palamas" Pope John Paul II
- ↑ Pope John Paul II, Crossing the Threshold of Hope, (Knopf, 1995), ISBN 978-0-679-76561-5, str. 18.
- ↑ a b Životopisy svatých - catholica.cz
- ↑ a b Pravoverni.sk: Svätý Serafim Sarovský. pravoverni.sk [online]. [cit. 2013-05-18]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-09-27.
- ↑ Serafim Sarovský - Revue Theofil
- ↑ SANDER, V., Roger Pooley and Phillip Seddon. St. Seraphim of Sarov. Quoted in The Lord of the Journey: London: SPCK, 1975, 1986. S. 15–16. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ "Преподобный Серафим Саровский и старообрядцы"[nedostupný zdroj] - článek na serafimushka.ru
- ↑ Ikonografie svatého Serafima Sarovského na diveevo.ru (rucky)
- ↑ a b Diskuze na fóru o náboženské historii Archivováno 8. 10. 2011 na Wayback Machine. kuraev.ru
- ↑ Сергей Чесноков. От отступничества к единоверию. www.arthania.ru [online]. [cit. 2013-05-12]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-01-13.
- ↑ a b Кутузов Б.П. Церковная «реформа» XVII века. М., 2003.
- ↑ В.А. Степашкин. Преподобный Серафим Саровский: предания и факты
- ↑ Преподобный старообрядец Серафим Саровский Archivováno 1. 9. 2011 na Wayback Machine. - kapitola z knihy В.В. Смирнов "Падение III Рима"
- ↑ Православные святые об еретичестве старообрядцев - v časopise "Меч и трость. Православный монархический журнал"
- ↑ Никонианское «старчество» - Андрей Езеров, publikováno na atstaropomor.ru
- ↑ В отсутствие святых - Павел де Рико, Александр Духов, publikováno staropomor.ru
- ↑ Výroky svatého Serafima Sarovského na OrthodoxWiki
- ↑ Svatý Serafim Sarovský na Orthodoxia.cz
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Serafim Sarovský na Wikimedia Commons
Osoba Serafim Sarovský ve Wikicitátech (anglicky)
- (česky) Divotvůrce Serafim Sarovský Pořad České televize z cyklu Světci a svědci
- (česky) Rady a výroky svatého Serafima na portálu Orthodoxia.cz
- (česky) Krátké modlitební pravidlo ctihodného Serafíma Sarovského pro křesťany žijící ve světě
- (slovensky) Prepodobný Serafim Sarovský Archivováno 24. 9. 2015 na Wayback Machine. – Preklad z franc. textu V. Zanderová: Serafim zo Sarova – svedok Ducha
- (anglicky) St. Seraphim článek na OrthodoxWiki
- (anglicky) St. Seraphim of Sarov life, writings and icons Archivováno 14. 5. 2015 na Wayback Machine. on Kursk Root (Korennaya) Icon Hermitage of the Birth of the Holy Theotokos site
- (anglicky) On the Acquisition of the Holy Spirit Spiritual conversation of Saint Seraphim
- (anglicky) A wonderful revelation to the world, www.stseraphim.org
- (rusky) Článek o svatořečení svatého Serafima v Sarově roku 1903
- (rusky) Fotografie ze stavořečení svatého Serafíma Sarovského (1903), Web konventu svaté Maří a Marie
- (rusky) Fotografie ze svatořečení svatého Serafima v Sarově (obrázky ve vysokém rozlišení), sarov.net
- (anglicky)Životopis svatého Serafima Archivováno 27. 9. 2011 na Wayback Machine. od archimandrity Nektariose Serfese
- (rusky)Webový portál vytvořený ke 100 letům výročí svatého Serafima Sarovského
- (anglicky) Anglická stránka sarovského monastýru