Smysl lásky
Smysl lásky | |
---|---|
Autor | Vladimir Sergejevič Solovjov |
Původní název | Smysl ljubvi |
Země | Ruské impérium |
Jazyk | ruština |
Žánr | filozofie lásky |
Datum vydání | 1892–1894 |
Český vydavatel | Refugium Velehrad-Roma |
Česky vydáno | 2000 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Smysl lásky (orig. Смысл любви) je spis Vladimira Solovjova, napsaný mezi lety 1892–1894.[1][2][3] Před dílem Smysl lásky Solovjov sepsal kratší studii Krása v přírodě, která jeho pohled na krásu lásky začleňuje do širšího smyslu evolučního vývoje v přírody.[4]
Obsah díla
V tomto díle vyjádřil ruský filozof své názory na pohlavní styk a kritizoval tehdy převládající teorii, která považovala sexuální lásku za pouhý nástroj pro reprodukci druhu.[1] Lidskou lásku vede vyšší síla a její význam překračuje plození dětí.[5] Solovjov, stejně jako jeho předchůdce N. F. Fjodorov, vidí ve stálém plození smrtelnost a nakaženost hříchem.[6] Netačí proto zdůvodňovat pohlavní život, musí se rozvíjet jeho plný dynamismus v dějinách spásy, které postupují od hmoty k Duchu.[7] Cesta k „Bohočlověku“ je tak cestou takové „vyšší lásky“, jejímž prostřednictvím dojde ke spojení božského s lidským, tj. spojení mužského a ženského duchovního a tělesného principu v jediný celek.[8] Ve vztahu mezi mužem a ženou viděl Solovjov vztah dvou nedokonalých potencí a domníval se, že je opravdová láska procesem integrace lidské bytosti a obnovení Božího obrazu v ní.[9] Solovjov také poukazuje na to, že vztah muže a ženy má být analogický vztahu Krista a Církve: muž v ženě nalézá „materiál“ pro svou tvůrčí činnost, stejně jako Kristus vybudovává církev z materiálu již oduševnělého.[10]
Přijetí a kritika
Nikolaj Berďajev vysoce oceňoval toto Solovjovovo dílo:
— Nikolaj Berďajev: Ruská idea : základní otázky ruského myšlení 19. a počátku 20. století.
Olivier Clément prohlásil, že tajemství lásky mezi mužem a ženou byl Církví přehlížen a Solovjov byl první, kdo se touto tematikou začal zabývat.[11] Křesťanská etika obhajovala posvátnost manželství z pohledu rozmnožování a plodnosti manželské dvojice. Je něco prorockého v tom, že křesťanský myslitel měl odvahu tvrdit a napsat, že pohlavní láska má smysl mimo tento požadavek trvání lidského druhu.[12]
Solovjovova teorie lásky však byla příčinou ostrých kritik dokonce ze strany jeho spolupracovníků a pokračovatelů. Vytýkání slabin a chyb této teorie přináší kniha Jevgenije Trubeckého Světonázor Vl. S. Solovjova.[13] Sergej a Jevgenij Trubečtí považovali Solovjovovy myšlenky o lásce za snižování křesťanské ideje rodiny. [14] Sergej Nikolajevič Bulgakov charakterizoval Solovjovovo učení o lásce jako „bojovné donchuánství a duchovní hetérismus“ (rusky воинствующее донжуанство и духовный «гетеризм»).[15]
Alexej Losev se domníval, že interpretace Solovjovovy teorie lásky ve jmenované knize Jevgenije Trubeckého není zcela správná.[16] Kvůli zlehčování této teorie vzbuzovalo Trubeckého dílo u některých Solovjovových příznivců rozpaky.[17]
Česká vydání
- SOLOVJOV, Vladimir, z ruštiny přeložila Zdeňka Vychodilová, 2000. Smysl lásky. In: TENACE, Michelina. Úvod do myšlení Vladimíra Solovjova. Velehrad: Refugium Velehrad-Roma. Kniha vychází v rámci výzkumného záměru „Jednotná Evropa a křesťanství“ a ve spolupráci s Centrem Aletti v Olomouci. ISBN 80-86045-55-2. S. 169–239.
Odkazy
Reference
- ↑ a b Naldoniová 2010, s. 115.
- ↑ Losskij 2004, s. 148.
- ↑ Losev 2018, s. 92, 98.
- ↑ Sládek 2009, s. 140.
- ↑ Sládek 2009, s. 142.
- ↑ Naldoniová 2010, s. 120.
- ↑ Špidlík 1996, s. 262.
- ↑ Vorel 2007, s. 69–70.
- ↑ Sládek 2005.
- ↑ Naldoniová 2010, s. 122.
- ↑ Naldoniová 2010, s. 125.
- ↑ Tenace 2000, s. 82.
- ↑ Трубецкой 1913.
- ↑ Losev 2018, s. 98.
- ↑ БУЛГАКОВ, С. Н. «Свет невечерний». Созерцания и умозрения. Moskva: Путь, 1917. 417 s. Dostupné online. Kapitola "Человек. I. Первый Адам 2. Пол в человеке". (rusky)
- ↑ Losev 2018, s. 476–477.
- ↑ Sládek 2009, s. 21.
Literatura
- DREMLYUK, Inga. Vnímání ženství a žen v náboženské filosofii Vladimíra Solovjova. Praha, 2017. Bakalářská práce. Univerzita Karlova v Praze, Evangelická teologická fakulta. Vedoucí práce Ivana Noble. Dostupné online.
- LOSEV, Alexej F., 2018. Vladimir Solovjov a jeho doba. Překlad : Tereza Javornická. 1. vyd. Červený Kostelec: Pavel Mervart. 616 s. (Agora; sv. 3). ISBN 978-80-7465-330-8.
- LOSSKIJ, Nikolaj, 2004. Dějiny ruské filosofie. Překlad : Alan Černohous. 1. vyd. Velehrad: Refugium Velehrad-Roma. 663 s. ISBN 80-86715-26-4.
- NALDONIOVÁ, Lenka, 2010. Erós a jeho metamorfózy. Ostrava: Ostravská univerzita. Dostupné online. ISBN 978-80-7368-840-0.
- SLÁDEK, Karel, 2005. Kosmické aspekty svátostí v pojetí Vladimíra Solovjova. Teologické texty. Čís. 4. Dostupné online [cit. 2021-03-19].
- SLÁDEK, Karel, 2009. Vladimír Solovjov: mystik a prorok. Osobnost a dílo Vladimíra Solovjova pohledem (nejen) české reflexe. Olomouc: Refugium Velehrad-Roma. (Studijní texty Centra Aletti). ISBN 978-80-7412-021-3.
- ŠPIDLÍK, Tomáš, 1996. Ruská idea : jiný pohled na člověka. Překlad : Z franc. přeložil Antonín Juvenál Valíček. Velehrad: Refugium. 414 s. (Studium; sv. 88). ISBN 80-86045-02-1.
- TENACE, Michelina, 2000. Úvod do myšlení Vladimíra Solovjova. Překlad : z francouzštiny přeložil Antonín Juvenál Valíček OFMC; Recenzenti: Pavel Ambros a Michal Altrichter. Velehrad: Refugium Velehrad-Roma. ISBN 80-86045-55-2. S. 8–95. Kniha vychází v rámci výzkumného záměru „Jednotná Evropa a křesťanství“ a ve spolupráci s Centrem Aletti v Olomouci.
- VOREL, Jan, 2007. Astrální próza Andreje Bělého. Ostrava: Ostravská univerzita. ISBN 978-80-7368-317-7.
- v cizích jazycích
- ТРУБЕЦКОЙ, Е. Н., 1913. Миросозерцание В. С. Соловьёва. Svazek 1. Moskva: Путь. (rusky)
Související články
- Symposion (Platón)
- Teologie těla
Externí odkazy
- NALDONIOVÁ, Lenka. Láska v kontextu ruské filozofie [online]. Brno: 04. 03. 2019 [cit. 2024-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2022-12-08.
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |