Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko
Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko | |
---|---|
![]() Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko, ruský spisovatel | |
Narození | 24. prosince 1844jul. / 5. ledna 1845greg. Tbilisi, Ruské impérium ![]() |
Úmrtí | 18. září 1936 (ve věku 91 let) Praha, Československo ![]() |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Povolání | důstojník, spisovatel, válečný dopisovatel |
Národnost | po otci ukrajinská, po matce arménská |
Alma mater | Brestský kadetský sbor |
Žánr | cestopisy, válečné a společenské romány a povídky, knihy pro děti a mládež |
Významná díla | Plevno a Šipka, Rok války, Vánoční povídky, Kupředu, Kavkazští bohatýři |
Rodiče | Ivan Vasiljevič Němirovič-Dančenko |
Příbuzní | Vladimir Ivanovič Němirovič-Dančenko |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Nemirovich-Danchenko_VI.jpg/220px-Nemirovich-Danchenko_VI.jpg)
Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko (rusky Василий Иванович Немирович-Данченко, 5. ledna 1845, Tbilisi – 18. září 1936, Praha[1]) byl ruský spisovatel a žurnalista. Jeho mladším bratrem byl režisér, divadelní ředitel, dramatik a spisovatel Vladimir Ivanovič Němirovič-Dančenko.[2][3]
Život
Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko se narodil v Tbilisi v Gruzii v roce 1845. Jeho otec byl ukrajinský šlechtic, který sloužil jako podplukovník na Kavkaze, matka byla Arménka. Dětství prožil v Gruzii, v Ázerbájdžánu a v Dagestánu. V letech 1854–1863 studoval na Alexandrovské kadetní škole v Moskvě, kde začal psát verše. Začátek sedmdesátých let prožil na pobřeží Bílého moře a Severního ledového oceánu.[4]
Byl válečným dopisovatelem během rusko-turecké války (1877–1878) (kde se účastnil bojových akcí a byl vyznamenán Řádem sv. Jiří),[4] rusko-japonské války (1904–1905) a první světové války (1914–1918). Roku 1921 emigroval, protože se nemohl smířit s poměry v Rusku po bolševické revoluci. Nejprve žil v Německu v Berlíně a pak se přestěhoval do Československa. Zemřel roku 1936 v Praze.[2][3]
Proslul jako autor cestopisů, próz s válečnou tematikou a knih pro děti a mládež. Pro svá díla čerpal náměty ze svého mládí na Kavkaze, ze svých četných cest po severním Rusku, Evropě i Africe i z válečných konfliktů, kterými prošel. Byl velmi plodný autor (cca 250 knih) a svá díla často psal se snahou o vnější efekt.[2][3][4]
Dílo
Cestopisy
- За северным полярным кругом (1874, Za severním polárním kruhem), cestopis.
- Воспоминания и рассказы о поездке с богомольцами на Соловки (1874, Vzpomínky a příběhy z cesty s poutníky na Solovky), česky jako Klášter, cestopisná kniha ze Soloveckých ostrovů v Bílém moři věnující se zejména Soloveckému monastýru.
- У океана (1875, U oceánu), život u Severního ledového oceánu.
- В гостях (1880, Na návštěvě), cestopisné eseje z Kavkazu.
- Святыя горы (1886, Svaté hory), črty z cesty do ženského kláštera na Ukrajině
- Очерки из Испании (1889, Obrázky ze Španělska), cestopisné eseje.
- Кама и Урал (1890, Kama a Ural), cestopisné črty.
- По Германии и Голландии (1892, Po Německu a Holandsku).
- Люди и природа Южного Кавказа (1894, Lidé a příroda jižního Kavkazu).
- Под африканским небом (1896, Pod africkým nebem).
- Великая река (1902, Veliká řeka), cestopis ze života na Volze.
Próza pro dospělé
- Гроза (1880, Bouře), válečný román.
- Плевна и Шипка (1881, Plevno a Šipka), válečný román.
- Вперёд (1883, Kupředu), válečný román.
- Цари биржи (1886, Knížata burzy), společenský román.
- Кулисы (1886, Kulisy), společenský román.
- Монах (1889, Mnich), společenský román.
- Незаметные герои (1889, Zapomenutí hrdinové), povídky.
- Семья богатырей (1890, Rodina hrdinů), společenský román.
- Господин пустыни (1890, Pán pustiny), společenský román.
- Святочные рассказы (1890, Vánoční povídky).
- Золото, золото, золото! (1891, Zlato, zlato, zlato!), novela.
- Контрабандисты» (1892, Podloudníci), román.
- С дипломом! (1892, S diplomem), román.
- Сластеновские миллионы (1893, Slatenovské miliony), román.
- На разных дорогах (1894, Po různých cestách), román.
- Под звон колоколов (1896, Pod vyzvánění zvonů), román, česky jako Když zvony zvoní.
- Волчья сыть (1897, Vlčí kořist), román.
- Великий старик (1898, Veliký stařík), román.
- Исповедь женщиныˇ (1889, Zpověď ženy), román.
- Два дневника (1901, Dva deníky), román.
- Болотный мираж (1902, Fata morgána), román.
- Кавказские богатыри (1902, Kavkazští bohatýři), trilogie od válce v Dagestánu, česky jako V horách Kavkazu:
- Газават (Svatá válka),
- В огневом кольце (V ohnivém kole),
- Победа (Vítězství).
- Горе забытой крепости (1902, Hoře zapomenuté pověsti).
- Рассказы о Божьей правде (1902, Povídky o Boží pravdě).
- Под горячим солнцем (1903, Pod hořícím sluncem), povídky z Kavkazu.
- Gорные орлы (1904, Horští orlové), válečný román.
- Боевая Голгофа (1911, Válečná Golgota), válečný román.
- Рыцари гор (1911, Rytíři hor), válečný román.
- Сторожевые огни (1911, Strážné ohně), válečný román.
- Разжалованный (1912, Degradovaný), válečný román.
- Наши женщины (1914, Naše ženy), povídky.
- На кладбищах (1921, Na hřbitovech), vzpomínky.
- Вольная душа (1923, Svobodná duše), román.
- Она (1934, Ona), román.
Dětská próza
- Собака (1876, Pes).
- Забытый рудник (1892, Zapomenutý důl).
- На краю гибели (1890, Na pokraji smrti).
- Соколиные гнезда (1897, Sokolí hnízda).
- Гаврюшкин плен (1900, Gavrjuškinovo zajetí).
- Федька-рудокоп (1902, Feďka rudokop).
- Сам себѣ помогай (1902, Sám sobě pomáhej).
- Мысейкина Хурда-Мурда (1905, Mysejkova Churda-Murda).
- Страшные люди (1905, Strašní lidé).
- На краю света друг за друга (1908, Na kraji světa přítel za přítele).
- Майор Бобков и его сироты (před 1910, Major Bobkov a jeho sirotci), česky jako Působení majora Bobkova.
- Царица Тамара (1910, Královna Tamara).
- Дети Конунга (1910, Děti Konunga).
- Засыпанный колодец (1911, Zasypaná studna).
- За родину (1916, Za vlast).
Literatura faktu
- Год войны: Дневник военного корреспондента (1878–1879, Rok války), válečná korespondence a deníkové zápisky z rusko-turecké války, tři svazky.
- Скобелев (1886, Skobelev), monografie významného ruského generála.
- На войну. От Петербурга до Порт-Артура (1904, O válce. Z Petrohradu do Port-Arthuru), kniha o rusko-japonské válce.
Básně
Česká vydání
U některých českých vydání autorových knih se nepodařilo zjistit název ruského originálu.
- Bubny-trumfy, Edvard Beaufort, Praha 1885, přeložil Jan Alois Unzeitig. [5]
- Ku předu!, Praha 1888, přeložil Jan Wagner.
- Zlato, zlato, zlato!, František Šimáček, Praha 1894, přeložil František Mach,
- Ku předu!, Joža Barvič, Brno 1894, přeložil Josef Koněrza.
- Ruské povídky, Karel Wolf, Olomouc 1896, přeložil Alois Lang.
- Knížata bursy, Šašek a Frgal, Velké Meziříčí 1897, přeložil Bohdan Lípa.
- Knížata bursy, Právo lidu, Praha 1898, přeložil Karel Mečíř.
- V zapomenuté pevnůstce Edvard Grégr, Praha 1901, přeložil František Halla.
- Tři vánoční povídky, Jan Otto, Praha 1901, přeložil Josef F. Khun.
- Výjevy z války rusko-turecké, Šašek a Frgal, Velké Meziříčí 1902, přeložil A. G. Stín.
- Vlčí kořist, Jan Otto, Praha 1904, přeložil Vítězslav Unzeitig.
- Plevno a Šipka, Jan Otto, Praha 1904, přeložil Vítězslav Unzeitig.
- Po stopách Maurů: obrázky z jižního Španělska, Edvard Beaufort, Praha 1904, přeložil Jan Wagner.
- S diplomem, V. Burkart, Brno 1905, přeložil Vítězslav Unzeitig.
- Gavriljuškovo zajetí, Rašín, Praha 1906, přeložil Jindřich Veselovský, znovu 1914.
- Ves pos nebesy, Rašín, Praha 1908, přeložil Jindřich Veselovský.
- Slastenovské miliony, Národní politika, Praha 1909, přeložil Jan Alois Unzeitig, románová příloha. [6]
- Sokolí hnízda, František Topič, Praha 1910, přeložil Jindřich Veselovský.
- Sám sobě pomáhej, Působení majora Bobkova, Jan Laichter, Praha 1910, přeložil Jindřich Veselovský, znovu 1924 a 1932. [7] [8]
- Na konci světa, Václav Košťálek, Sušice 1910, přeložil Antonín Slunečko.
- Mysejkova Churda-Murda, Dědictví Komenského, Praha 1910, přeložil Jindřich Veselovský.
- Feďka rudokop, Jan Laichter, Praha 1910, přeložil Jindřich Veselovský, znovu 1935.
- Na kraji světa, Josef R. Vilímek, Praha 1911, přeložil Jindřich Veselovský,
- Znovuzrození, Čeněk Semerád, Praha 1923, přeložil Čeněk Semerád.
- Kupředu, Josef šrámek, Praha 1923, přeložil Otakar Vančura. znovu Družina dobrovolců, Praha 1937.
- M.N. Germanova (1924) – vzpomínky Vas. Němiroviče Dančenko a jiných [9]
- Zpověď ženy, Josef Birnbaum, Brtnice 1924, přeložil Michail Inževatkin.
- První legionáři, Kruh Starodružiníků, Praha 1925, přeložila Božena Holečkova-Seidlová.
- Klášter, Jan Otto, Praha 1925, přeložila Žofie Pohorecká.
- Degradovaný, Obelisk, Praha 1925, přeložil Otakar Vančura.
- Válečná Golgota,Obelisk, Praha 1926–1928, přeložil Otakar Vančura, tři díly.
- Pestré povídky, Jan Otto, Praha 1926, přeložil Vincenc Červinka. [10]
- Po různých cestách Melantrich, Praha 1927, přeložil Emerich Čech.
- Zbytečně nežili, Družina čsl. legionářů, Praha 1928, přeložil Otakar Vančura, povídky.
- Za vlast, Družina čsl. legionářů, Praha 1928, přeložil Otakar Vančura, povídky.
- Na slavných cestách, Družina čsl. legionářů, Praha 1928, přeložil Otakar Vančura, povídky.
- Mysejkova Churda-Murda, Družina čsl. legionářů, Praha 1910, přeložil Otakar vančura.
- Přeludy bahna Přítel knihy, Praha 1929, přeložil Bohumil Mužík, román. [11] [12]
- Fata morgana, Šolc a Šimáček, Praha 1928, přeložil Aleš Nessy.
- Rodina hrdinů Melantrich, Praha 1929, přeložil Emerich Čech. [13]
- Dva deníky, Českomoravské podniky tiskařské a vydavatelské, Praha 1929, přeložil Emerich Čech. [14]
- Bankovní dům Laube a spol. Přítel knihy, Praha 1928, přeložil Bohumil Mužík, román. [15] [16]
- Když zvony zvoní, Vladimír Orel, Praha 1930, přeložil V. Cháb.
- Horští orlové, Družina čsl. legionářů, Praha 1931, přeložil Otakar Vančura, znovu Družina dobrovolců, Praha 1936.
- Hoře zapomenuté pevnosti, Družina čsl. legionářů, Praha 1931, přeložil Otakar Vančura, znovu Družina dobrovolců, Praha 1936.
- Ona, Edvar Beaufort, Praha 1934, přeložila Žofie Pohorecká.
- V horách Kavkazu, Viktor Iv. Popov, Praha 1935, přeložil JIndřich Veselovský.
- Strašní lidé, Ruský spolek válečných invalidů v ČSR, Praha 1935, přeložil A. Báša. [17]
- V horách Kavkazu (1935) – povídka ze života kavkazských horalů [18]
- Vzduchoplavec, Ruský spolek válečných invalidů v ČSR, Praha 1935, přeložil A. Báša.
- Za daleké bratry, Družina dobrovolců, Praha 1936, přeložil Otakar Vančura.
- V ohni a bouři, Družina dobrovolců, Praha 1936, přeložil Otakar Vančura.
- Královna Tamara, Družina dobrovolců, Praha 1936, přeložil Otakar Vančura.
- Svatá hříšnice, Družina dobrovolců, Praha 1937, přeložil Otakar Vančura.
- Strážné ohně, Družina dobrovolců, Praha 1937, přeložil Otakar Vančura.
- Svobodná duše, Edvar Beaufort, Praha 1937, přeložila Žofie Pohorecká.
- Sám sobě pomáhej, Růže, České Budějovice 1970, pod pseudonymem Václav Habr převyprávěl Václav Vejsada.
Odkazy
Reference
- ↑ Archiv hl. m. Prahy, Matrika zemřelých magistrátní úřadovny na Vinohradech, sign. MGVIN Z6, s. 88
- ↑ a b c Slovník spisovatelů – Sovětský svaz, II. díl, L-Ž, Odeon, Praha 1978, str. 140–141.
- ↑ a b c Slovník autorů literatury pro děti a mládež 1. – Zahraniční spisovatelé, Libri, Praha 2007, str. 583.
- ↑ a b c Василий Иванович Немирович-Данченко – Хронос
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Bubny-trumfy [online]. Praha: E. Beaufort, 1885 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Slastenovské miliony [online]. Praha: Národní politika, 1909 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Sám sobě pomáhej! [online]. Praha: Laichter, 1924 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Sám sobě pomáhej! [online]. Praha: Ústřední nakladatelství a knihkupectví učitelstva českoslovanského, 1932 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. M.N. Germanova [online]. Praha: nakladatel není známý, 1924 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Pestré povídky [online]. Praha: J. Otto, 1926 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Přeludy bahna: román, Část I. [online]. Praha: Přítel knihy, 1929 [cit. 2022-02-09].
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Přeludy bahna: román, Část II. [online]. Praha: Přítel knihy, 1929 [cit. 2022-02-09].
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Rodina hrdinů [online]. Praha: Melantrich, 1929 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Dva deníky [online]. Praha: Českomoravské podniky tiskařské a vydavatelské, 1929 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Bankovní dům Laube a spol [online]. Praha: Přítel knihy, 1929 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Bankovní dům Laube a spol, sv. 2. [online]. Praha: Přítel knihy, 1929 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. Strašní lidé: povídky a vzpomínky [online]. Praha: Ruský spolek válečných invalidů v ČSR, 1935 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
- ↑ NĚMIROVIČ-DANČENKO, Vasilij Ivanovič. V horách Kavkazu [online]. Praha: V.I. Popov, 1935 [cit. 2022-02-09]. Dostupné online.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko
Obrázky, zvuky či videa k tématu Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko na Wikimedia Commons
- Digitalizovaná díla Vasilije Ivanoviče Němiroviče-Dančenka v Národní digitální knihovně.
- Vasilij Ivanovič Němirovič-Dančenko v Databázi knih
- (rusky) Василий Немирович-Данченко Russianresources Archivováno 24. 9. 2015 na Wayback Machine.
- (rusky) Василий Немирович-Данченко – Lib.Ru
- (rusky) Немирович-Данченко Василий Иванович: Биобиблиографическая справка