Zdeněk Vašíček
Zdeněk Vašíček | |
---|---|
![]() | |
Narození | 20. května 1933 Brno Československo ![]() |
Úmrtí | 13. dubna 2011 (ve věku 77 let) Brno Česko ![]() |
Národnost | Češi |
Alma mater | Filozofická fakulta Univerzity Karlovy |
Povolání | archivář, spisovatel, archeolog, politolog, historik, filozof, muzeolog a publicista |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3d/Pametni_deska_Vasicek.jpg/220px-Pametni_deska_Vasicek.jpg)
Zdeněk Vašíček (20. května 1933 Brno – 13. dubna 2011 Brno) byl český filosof, esejista, historik, archivář, archeolog, disident a prvosignatář Charty 77.
Biografie
Rodinné kořeny vycházely z Kyjova, kde měl jeho otec Květoslav Vašíček na náměstí železářství.[2] Jeho mladší bratr byl Pavel Vašíček. V roce 1957 absolvoval Filozofickou fakultu Univerzity Karlovy v Praze, obory filosofie a historie. Po ukončení školy nastoupil do kroměřížského archivu, kde působil v letech 1957–1959. Následovaly pracovní zkušenosti v Muzeu Podkrkonoší v Trutnově (1959–1970) a v Moravském zemském muzeu v Brně (1969–1971). V letech 1966–1968 absolvoval postgraduální studium muzeologie na Filozofické fakultě Univerzity J. E. Purkyně (dnes Masarykova univerzita) v Brně, doktorát složil na Filozofické fakultě University Palackého v Olomouci roku 1970.[3]
V roce 1966 se stal členem KSČ, roku 1970 byl ovšem vyloučen.[3] V letech 1972–1973 byl vězněn za trestný čin podvracení republiky, poté byl podmínečně propuštěn. Byl iniciátorem pozdravného dopisu československých politických vězňů Světovému mírovému kongresu v Moskvě v říjnu 1973 a spolu s Janem Tesařem hlavním organizátorem jeho ilegálního odeslání na Západ. Dopis byl na kongresu zveřejněn západními delegáty.[4]
Od propuštění z vězení až do své emigrace v roce 1981 byl zaměstnán na pozici dělníka. Jako jeden z prvních podepsal dokument Charta 77. V zahraničí žil v několika zemích, postupně přednášel na univerzitách v Římě, Cambridgi, Bochumi a Paříži, po sametové revoluci působil také na domácích vysokých školách v Brně a Praze.[3] V letech 1998–2005 byl členem oborové rady Filozofické fakulty Univerzity Karlovy pro dějiny české literatury a teorii literatury.
Ocenění
Je laureátem Ceny Revolver Revue za rok 2000[5], Ceny F. X. Šaldy (2003) a Ceny Ferdinanda Dobrotivého za rok 2006. Časopis A2 zařadil jeho knihu esejů Podmínky volby do českého literárního kánonu po roce 1989, tedy do výběru nejdůležitějších českých knih v období třiceti let od sametové revoluce.[6]
Výběr z díla
Publikoval v češtině, francouzštině, angličtině a italštině, některé stati vydával v samizdatu. Publikace o archeologii vydával ve spolupráci s Jaroslavem Malinou a pod jeho jménem.[3] Ironické glosy na společenská témata publikoval v časopise Babylon i jinde pod pseudonymy Slavoj Český a Bedřich Břich.[7]
- Archeologie: jak a proč? Mikulov 1976 (ve spolupráci s Jaroslavem Malinou)
- Metody experimentu v archeologii; Praha 1980 (ve spolupráci s Jaroslavem Malinou)
- Archeologie včera a dnes; České Budějovice 1981 (ve spolupráci s Jaroslavem Malinou)
- Archaeology Yesterday and Today; Cambridge – New York – Melbourne 1990 (anglicky, s Jaroslavem Malinou)
- L’archéologie, l’histoire, le passé; Sceaux 1994
- Obrazy (minulosti). O bytí, poznání a podání minulého času; Praha 1996
- Přijetí podmínek (1996, vybrané stati 1982–1996)
- Podmínky volby (2003, vybrané stati 1996–2003)
- Archeologie, historie, minulost; Praha 2006 (česká doplněná verze franc. vydání z roku 1994)
- Minulost a současnost, paměť a dějiny; 2008
- Slavoj český & spol.; 2010
- Jak se dělají filosofie; 2012
Citáty
„ | Lidé by se měli víc zabývat sami sebou. Vnímat, jací uvnitř jsou, co doopravdy cítí. Nehledat berličky v kolektivech. Jen málo lidí unese odpovědnost za své činy, spíš ji různě obcházejí. | “ |
— Zdeněk Vašíček[8] |
Reference
- ↑ Jiří Peňás. Ej, ztepilí šuhaji aneb Kyjovské citáty. Lidovky.cz [online]. 2012-5-30 [cit. 2012-8-18]. Dostupné online.
- ↑ Petruška Šustrová. Dopis pod podlahou. Český rozhlas [online]. 2010-5-30 [cit. 2012-8-18]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-04-01.
- ↑ a b c d KOLEKTIV AUTORŮ. Z přirozené potřeby kritického ducha. Reflexe života a díla Zdeňka Vašíčka. 1. vyd. Praha: Triáda, 2016. 368 s.
- ↑ TESAŘ, Jan. Se Zdeňkem Vašíčkem. Kritická příloha Revolver Revue. 2004, čís. 28, s. 138n..
- ↑ http://revolverrevue.cz/cena-rr
- ↑ Český literární kánon po roce 1989 - podzimní literární příloha A2. www.advojka.cz [online]. [cit. 2022-06-03]. Dostupné online.
- ↑ Kdo je Slavoj Český? Deník Referendum, 12. 12. 2010 Dostupné oline
- ↑ Zemřel filozof Zdeněk Vašíček, Týden, 14. 4. 2011
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Zdeněk Vašíček na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Zdeněk Vašíček
- Zdeněk Vašíček v Encyklopedii dějin města Brna
- Bibliografie Zdeňka Vašíčka od Michaela Špirita a Z. V. na stránkách Institutu pro studium literatury
- Zdeněk Vašíček na stránkách Revolver revue
- Zemřel filozof Zdeněk Vašíček, Týden, 14.4.2011
- Zemřel filozof Vašíček. Muž, který nemluvil do větru, Lidovky.cz, 13.4.2011
- Archeologie je člověku důkazem, že tu není sám, rozhovor na Portálu české lit., autor Radim Kopáč, převzato z: Labyrint revue č. 23–24/2009[nedostupný zdroj]
- Brrrrrrrr, chrrrrrrrrrr, auuuuuuuuuuuu [PDF], rozhovor s filosofem Zdeňkem Vašíčkem, Babylon XX/1, 7. 3. 2011