Zoborožec běloocasý
![]() | |
---|---|
![]() | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() zranitelný[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Podtřída | letci (Neognathae) |
Řád | zoborožci (Bucerotiformes) |
Čeleď | zoborožcovití (Bucerotidae) |
Rod | Anthracoceros |
Binomické jméno | |
Anthracoceros marchei Oustalet, 1885 | |
![]() Areál rozšíření | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zoborožec běloocasý (Anthracoceros marchei) je druh ptáka z čeledi zoborožcovitých, který se endemicky vyskytuje na Filipínách.
Popis
Zoborožec běloocasý dorůstá délky 55–70 cm a hmotnosti 520–920 gramů.[2] Zbarvení je převážně černé, ale peří na hřbetě se může tmavě zeleně lesknout. Ocas a části hlavy jsou bílé. Zobák je krémově bílý a nachází se na něm výrůstek typický pro zoborožcovité, který je u samic a nedospělých jedinců menší než u dospělých samců.[3] Na dolní části zobáku se nachází tmavá skvrna. Nohy jsou šedé nebo černé. Zoborožci běloocasí se ozývají různým hlasitým, drsným voláním.
Rozšíření a výskyt
Zoborožec běloocasý se endemicky vyskytuje na filipínském ostrově Palawan, ale byl zaznamenán i na ostrovech Balabac, Busuanga, Calauit, Culion a Coron. Jedná se o jediný druh zoborožce, který se vyskytuje na těchto ostrovech. Obývá tropické lesy do výšky 900 m n. m. a působí jako bioindikátor díky své citlivosti na změny prostředí. Může se však vyskytovat i v sekundárních lesích a navštěvuje mangrovy, zemědělskou půdu a křoviny v blízkosti lesa. Pravděpodobně ale potřebuje k hnízdění vysoké stromy. Populace zoborožce běloocasého se výrazně zmenšuje.[3]
Způsob života
Zoborožci běloocasí se dožívají věku asi 9 let.[4] Obvykle se vyskytují v párech, nebo malých rodinných skupinkách, ale na společných nocovištích bývá zoborožců více.[2] Nejčastěji je lze pozorovat v korunách ovocných stromů na kraji lesa.
Živí se převážně zralými plody, takže jsou významnými šiřiteli semen. V oblastech, kde se zoborožci stali vzácnými, konzumují různé druhy savců takové množství spadlého ovoce a semen, že ohrožují šíření stromů a les. Kromě ovoce tvoří potravu zoborožce běloocasého také hmyz a ještěrky.
Hnízdí ve stromových dutinách, do kterých samice snáší 1–3 vejce. Po snesení vajec je samice v dutině zazděna materiálem, který samec připravuje z ovocné dužiny a bláta. Zůstává jen úzká štěrbina, kterou samec krmí samici a později i vylíhlá mláďata. Toto chování je obranou proti predátorům, kteří by mohli vlézt do hnízdní dutiny. Samice sedí na vejcích 25–30 dní a mláďata opouští dutinu, až když jsou téměř samostatná.[5]
Ohrožení a ochrana
V Červeném seznamu IUCN je zoborožec běloocasý uveden jako zranitelný druh. Za 10 let klesly jejich počty nejméně o 20 procent a velikost populace se nyní odhaduje 2 500–9 999 jedinců. Nejvíce je ohrožuje ztráta stanovišť kvůli kácení nížinných deštných lesů, ale také nelegální lov na maso, sportovní lov a obchod s živými ptáky.[3]
Chov v zoo
Jako první na světě odchovala zoborožce běloocasé Zoo Wrocław. V České republice chová tyto zoborožce od roku 2017 Zoo Plzeň a od roku 2021 také Zoo Praha.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palawan hornbill na anglické Wikipedii.
- ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2021.3. 9. prosince 2021. Dostupné online. [cit. 2021-12-27].
- ↑ a b Novinky u zvířat. Zoo Praha [online]. [cit. 2021-07-04]. Dostupné online.
- ↑ a b c Palawan Hornbill (Anthracoceros marchei) - BirdLife species factsheet. datazone.birdlife.org [online]. [cit. 2021-07-04]. Dostupné online.
- ↑ INTERNATIONAL), BirdLife International (BirdLife. IUCN Red List of Threatened Species: Anthracoceros marchei. IUCN Red List of Threatened Species [online]. 2016-10-01 [cit. 2021-07-05]. Dostupné online.
- ↑ WWW.ATTICAPARK.COM. Palawan hornbill. Attica Park [online]. [cit. 2021-07-05]. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu zoborožec běloocasý na Wikimedia Commons
Taxon Anthracoceros Marchei ve Wikidruzích