Győző Kulcsár
Mitalit | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Maa: ![]() | |||
Miesten miekkailu | |||
![]() | |||
![]() | Tokio 1964 | kalvan joukkuekilpailu | |
![]() | México 1968 | kalpa | |
![]() | México 1968 | kalvan joukkuekilpailu | |
![]() | München 1972 | kalvan joukkuekilpailu | |
![]() | München 1972 | kalpa | |
![]() | Montréal 1976 | kalpa |
Győző Kulcsár (8. lokakuuta 1940 – 19. syyskuuta 2018[1]) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Kulcsár voitti Tokion 1964 olympialaisten kalpamiekkailun joukkuekilpailussa kaikki 20 otteluaan ja johdatti maansa ensimmäisen kerran tämän välineen olympiavoittoon – perinteisesti unkarilaiset olivat menestyneet säilällä. Henkilökohtaisessa kilpailussa Kulcsár ei Tokiossa vielä menestynyt, mutta neljä vuotta myöhemmin Méxicon 1968 olympialaisissa hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa, jossa hän voitti 17 ottelua ja hävisi vain yhden, että joukkuekilpailussa.
Münchenin 1972 olympialaisissa Kulcsár voitti joukkuekilpailussa jälleen kultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa pronssille. Vielä Montréalin 1976 olympialaisissa hän sai henkilökohtaisen pronssimitalin, mutta joukkuekilpailussa Unkari jäi neljänneksi.
Joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Kulcsár voitti vuosina 1970, 1971 ja 1978. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän ei päässyt MM-mitaleille.
Győző Kulcsárin veljenpoika Krisztián Kulcsár voitti kalvan maailmanmestaruuden Pietarissa vuonna 2007.
Lähteet
- Kamper, Erich: Lexikon der 14 000 Olympioniken, s. 148. Leykam-Verlag, 1983. ISBN 3-7011-7144-0.
- Wallechinsky, David: The Complete Book of the Olympics, s. 274, 278. , 1988. ISBN 0-14-010771-1.
- sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja
Viitteet
- ↑ Meghalt Kulcsár Győző (unkariksi)
1900: Ramón Fonst | 1904: Ramón Fonst | 1906: Georges de la Falaise | 1908: Gaston Alibert | 1912: Paul Anspach | 1920: Armand Massard | 1924: Charles Delporte | 1928: Lucien Gaudin | 1932: Giancarlo Cornaggia-Medici | 1936: Franco Riccardi | 1948: Luigi Cantone | 1952: Edoardo Mangiarotti | 1956: Carlo Pavesi | 1960: Giuseppe Delfino | 1964: Grigori Kriss | 1968: Győző Kulcsár | 1972: Csaba Fenyvesi | 1976: Alexander Pusch | 1980: Johan Harmenberg | 1984: Philippe Boisse | 1988: Arnd Schmitt | 1992: Éric Srecki | 1996: Aleksandr Beketov | 2000: Pavel Kolobkov | 2004: Marcel Fischer | 2008: Matteo Tagliariol | 2012: Rubén Limardo | 2016: Park Sang-young | 2020: Romain Cannone | 2024: Koki Kano |