J. W. Runeberg. Albert Edelfeltin maalaama muotokuva vuodelta 1902.
Johan Wilhelm (J. W.) Runeberg (8. helmikuuta 1843 Porvoo – 3. tammikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen professori, moninkertainen valtiopäivämies, valtioneuvos ja RKP:n kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.[1]
Sisällys
1Henkilöhistoria
2Ammattiura
3Toiminta poliitikkona
4Lähteet
4.1Viitteet
Henkilöhistoria
Runebergin vanhemmat olivat professori, runoilija Johan Ludvig Runeberg ja Fredrika Charlotta Tengström. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1860 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1863 ja maisteriksi 1864. Runeberg suoritti lääketieteen kandidaatin tutkinnon 1866, lisensiaatin tutkinnon 1870 ja hänestä tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori 1871.
Runeberg oli naimisissa vuodesta 1872 lähtien vaasalaisen kauppaneuvos August Aleksander Levónin tyttären Edith Alexandra Levónin (1853–1927) kanssa. Heillä oli kuusi lasta, joista Birger Runeberg (1875–1938) toimi myöhemmin Helsingin yliopiston kirurgian dosenttina ja professorina, Lars Runeberg (1881–1939) oli metsänhoitaja[2] ja Einar Runeberg (1877–1938) kaupunginlääkäri; tytär Anne-Marie (1885–1976) avioitui taidehistorioitsija Tancred Boreniuksen kanssa.
Ammattiura
Runeberg toimi aluksi lääkärinä Vaasassa, Porvoossa ja Helsingissä. Hän oli Helsingin yleisen sairaalanassistentti 1873–1874 ja Suomen Lääkäriseuran sihteeri 1873–1875. Vuosina 1877–1907 Runeberg toimi Helsingin yliopiston sisätautiopin professorina ja oli lisäksi Henkivakuutusyhtiö Kalevan ylilääkäri 1881–1914. Runeberg toimi myös Suomen Lääkäriseuran ja Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1907.[3] Hänen mukaansa on nimetty suomalainen lääketieteellinen huomionosoitus J. W. Runebergin palkinto.[4]
Leikola, Anto: ”Runeberg, Johan Wilhelm (1843–1918)”, Suomen kansallisbiografia, osa 8, s. 412–413. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5. Teoksen verkkoversio.
Johan Wilhelm Runeberg Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa P–Ö.
Viitteet
↑Ellonen, Leena (toim.): Suomen professorit 1640–2007, s. 909. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
↑”Runeberg, Lars”, Suomen metsänhoitajat. Finlands forstmästare 1851–1931, s. 404. Mänttä: Suomen Metsänhoitajaliitto, 1931.
↑Suomalainen Wirallinen Lehti, 6.5.1907, nro 102, s. 1. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.8.2017.
↑Runebergspriset hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)