Lev Mehlis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/%D0%9B%D0%B5%D0%B2_%D0%97%D0%B0%D1%85%D0%B0%D1%80%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87_%D0%9C%D0%B5%D1%85%D0%BB%D0%B8%D1%81.jpg/250px-%D0%9B%D0%B5%D0%B2_%D0%97%D0%B0%D1%85%D0%B0%D1%80%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87_%D0%9C%D0%B5%D1%85%D0%BB%D0%B8%D1%81.jpg)
Lev Zaharovitš Mehlis (ven. Лев Заха́рович Ме́хлис, 1. tammikuuta 1889 Odessa – 13. helmikuuta 1953, Moskova) oli neuvostoliittolainen valtiomies ja sotilasjohtaja, kenraalieversti (1944), NKP:n keskuskomitean ja korkeimman neuvoston jäsen, toimeenpanevan komitean jäsen (1938–1952), kansankomissaarien neuvoston (NL:n hallituksen) varapuheenjohtaja (1940–1944), kansanvalvontakomission kansankomissaari ja ministeri (1940–1941, 1946–1950). Mehlis oli kansallisuudeltaan juutalainen. Hänet palkittiin neljästi Leninin kunniamerkillä sekä lukuisilla muilla kunniamerkeillä, ja haudattiin Kremlin muuriin 1953.
Vuosina 1937–1940 Mehlis oli Puna-armeijan poliittisen päähallinnon päällikkö. Hän oli joulukuussa 1939 mukana Suomen talvisodassa korkeana poliittisena upseerina raportoimassa Oulun valtaamiseen tähdänneistä operaatioista Suomussalmen rintamalla henkilökohtaisesti Stalinille. Mehlis tunnettiin armeijassa kovasydämisenä ja julmana omankäden oikeuden käyttäjänä. Mehlis siirtyi eläkkeelle lokakuussa 1950.[1]
Lähteet
- ↑ Juri Kilin: Stalinin luottokomissaari saarroksissa Suomussalmella (Arkistoitu – Internet Archive) Repolainen 19. Repola-Seura.
|